П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/1502/25
22 липня 2026 року   селище Богородчани
Суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області Куценко О. О., особи, які брали участь у справі: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисник - адвокат Геник А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, що надійшли з ВП № 2 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в:
27 жовтня 2025 року о 09 год 20 хв у с. Раковець Солотвинської територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області по вул. Шевченка, 54 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запахом алкоголю з порожнини рота, різкою зміною забарвлення шкірного покриву обличчя та поведінкою, що не відповідала обстановці. На законну вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 від проходження такого огляду відмовився як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, а також своїми діями ухилявся від його проведення, зокрема відмовлявся вийти з автомобіля та виконати необхідні для проведення огляду дії, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Геник А. В. проти складеного протоколу заперечували, просили провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Захисник підтримав подане ним клопотання про закриття провадження та, підсумовуючи викладені в ньому доводи, посилався на недоведеність винуватості ОСОБА_1 поза розумним сумнівом; незаконність зупинки транспортного засобу; відсутність офіційно зареєстрованого повідомлення про можливе правопорушення; суперечності між рапортами працівників поліції; порушення права ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу; відсутність фактичної відмови від огляду, оскільки останній нібито лише просив дочекатися прибуття адвоката; неузгодженість часу складання направлення та протоколу з хронологією відеозаписів; а також упередженість свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які разом із працівниками поліції несли службу у складі спільного наряду.
У судовому засіданні як свідка допитано поліцейського офіцера громади ВП № 2 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , який пояснив, що з огляду на сплив часу точно не пам`ятає, хто саме з працівників поліції повідомив йому інформацію, однак, найімовірніше, це був його напарник - поліцейський ОСОБА_5 . Свідкові телефоном повідомили про отриману від громадян інформацію, що водій транспортного засобу Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , може перебувати у стані алкогольного сп`яніння. Вказане повідомлення окремо у відомчій інформаційній системі або за лінією «102» зареєстроване не було. Працівники поліції вирішили перевірити отриману інформацію, виявили вказаний у повідомленні транспортний засіб та зупинили його. Після зупинки автомобіля ОСОБА_4 безпосередньо спостерігав у водія ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 не виконував вимог поліцейських, уникав проходження огляду, відмовлявся вийти з автомобіля та не вчиняв дій, необхідних для проходження огляду у встановленому законом порядку. Зазначені обставини також спостерігали присутні на місці події особи, письмові пояснення яких долучено до матеріалів справи. За своїм змістом ці пояснення є аналогічними, оскільки стосуються одного й того самого епізоду та безпосередньо сприйнятими сідками обставин.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , його захисника, допитавши свідка ОСОБА_4 та переглянувши відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції і відеореєстратора службового автомобіля, суд доходить таких висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності із законом.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган або посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Порядок проведення огляду врегульовано ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, а також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 806939 від 27 жовтня 2025 року, у якому викладено обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , зазначено виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння та дії щодо ухилення від проходження огляду; направленням ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 27 жовтня 2025 року; актом огляду, в якому відображено виявлені працівниками поліції ознаки алкогольного сп`яніння та поведінку ОСОБА_1 під час пропозиції пройти огляд; рапортом поліцейського Бабінського Д. від 27 жовтня 2025 року про отримання від невідомого громадянина інформації, що в напрямку с. Раковець рухається автомобіль Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого може перебувати у стані алкогольного сп`яніння; письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо поведінки ОСОБА_1 , наявних у нього ознак алкогольного сп`яніння та відмови виконувати вимоги, пов`язані з проходженням огляду; показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 ; відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля; іншими матеріалами справи в їх сукупності.
Протокол про адміністративне правопорушення, направлення, рапорт, письмові пояснення та показання свідка ОСОБА_4 узгоджуються з дослідженими судом відеозаписами.
На відеозаписі з реєстратора службового автомобіля зафіксовано виявлення і зупинення транспортного засобу Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , а відеозаписи з нагрудних камер відображають подальше спілкування поліцейських із ОСОБА_1 , його перебування на місці водія, поведінку, яка не відповідала обстановці, відмову вийти з автомобіля та тривале невиконання вимог, спрямованих на проведення огляду.
При цьому відеозаписи не містять ознак переривання, вибіркового монтажу або невідповідності зафіксованої події письмовим матеріалам справи. Вони відтворюють перебіг події безпосередньо та дають змогу перевірити як дії працівників поліції, так і поведінку ОСОБА_1 .
Щодо застосування стандарту доказування «поза розумним сумнівом»
Суд погоджується з доводом захисту про те, що висновок про винуватість особи не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі непереборні сумніви мають тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Водночас застосування цього стандарту не означає, що кожен окремий доказ повинен самостійно підтверджувати всі елементи правопорушення. Оцінюється сукупність доказів, їх взаємний зв`язок, послідовність та узгодженість.
У цій справі висновок про винуватість ОСОБА_1 ґрунтується не лише на протоколі, а на сукупності незалежних за способом отримання доказів: письмових матеріалах, безпосередніх показаннях допитаного судом свідка та відеозаписах, які об`єктивно відтворюють подію.
Ці докази є взаємопов`язаними, послідовними й узгодженими щодо юридично значимих обставин: ОСОБА_1 керував конкретним транспортним засобом; після його зупинення у поліцейських виникли передбачені законом підстави запропонувати йому огляд; останній розумів зміст вимог поліцейських, однак від проходження огляду відмовився та ухилявся від його проведення.
Отже, сукупність досліджених доказів є достатньою для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 поза розумним сумнівом.
Щодо законності зупинення транспортного засобу
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупинити транспортний засіб, якщо є інформація, що свідчить про причетність його водія або пасажирів до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.
Наведена норма не встановлює, що така інформація повинна обов`язково надійти виключно через оператора лінії «102», бути попередньо внесена до Інформаційного порталу Національної поліції або оформлена як офіційне орієнтування.
Вирішальним є наявність конкретної інформації, яка об`єктивно потребує перевірки, а не технічний спосіб її отримання чи попередньої відомчої реєстрації.
У цьому випадку працівники поліції отримали інформацію не абстрактного характеру, а щодо конкретного транспортного засобу Mercedes-Benz, конкретного державного номерного знака НОМЕР_1 , напрямку його руху та можливого перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.
Така інформація стосувалася можливого вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та створення небезпеки для інших учасників дорожнього руху. Тому вона була достатньою підставою для виявлення транспортного засобу, його зупинення та перевірки отриманого повідомлення.
Відсутність окремої реєстрації повідомлення у відомчій інформаційній системі сама по собі не свідчить про відсутність повідомлення та не спростовує факту його отримання, який підтверджується рапортом ОСОБА_6 , показаннями ОСОБА_4 і подальшим виявленням саме того транспортного засобу, про який ішлося у повідомленні.
Крім того, суд враховує, що після зупинення інформація була підтверджена безпосередньо сприйнятими поліцейськими ознаками стану водія та його поведінкою. Отже, зупинення транспортного засобу ґрунтувалося на передбаченій законом підставі, а доводи сторони захисту про незаконність зупинки суд не може вважати обґрунтованими. 
Оскільки судом не встановлено незаконності первинної дії працівників поліції - зупинення транспортного засобу, відсутні й підстави для застосування до подальших доказів наслідків, на які посилається захисник, вживаючи поняття «плодів отруєного дерева».
Щодо розбіжностей у рапортах працівників поліції
Сторона захисту звертає увагу, що в рапорті ОСОБА_6 зазначено про повідомлення громадянина щодо можливого перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, тоді як в іншому документі додатково згадано про ознаки дорожньо-транспортної пригоди. Разом з цим, суд не вважає такі відмінності істотними для вирішення справи.
Так, обидва документи збігаються щодо основних обставин: отримання інформації про автомобіль Mercedes-Benz із державним номерним знаком НОМЕР_1 , напрямок його руху та можливе перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.
Навіть без урахування згадки про можливі ознаки дорожньо-транспортної пригоди інформація про керування конкретним автомобілем водієм у стані сп`яніння сама по собі створювала передбачену п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» підставу для зупинення транспортного засобу.
Суд вважає, що відмінності у викладенні певних деталей не спростовують факту отримання інформації та не впливають на достовірність подальших доказів, які стосуються вже безпосередньо сприйнятої працівниками поліції поведінки ОСОБА_1 .
Щодо показань свідка ОСОБА_4 .
Те, що під час судового розгляду свідок через сплив часу не зміг категорично назвати особу, яка безпосередньо здійснила телефонний дзвінок, не спростовує його показань щодо основного змісту повідомлення та обставин події. Показання свідка оцінюються судом не ізольовано, а разом із рапортом ОСОБА_6 , письмовими матеріалами та відеозаписами.
Свідок послідовно підтвердив отримання інформації про конкретний автомобіль, виявлення і зупинення цього автомобіля, перебування за кермом ОСОБА_1 , виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння та його поведінку під час пропозиції пройти огляд. Вказані показання щодо юридично значимих обставин узгоджуються з відеозаписами та іншими матеріалами справи, тому суд визнає їх достовірними.
Щодо права ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу
Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право користуватися юридичною допомогою адвоката.
Разом із тим право на професійну правничу допомогу не означає права особи самостійно зупинити проведення невідкладної процедури огляду на невизначений час або обумовити виконання законної вимоги поліцейського прибуттям обраного нею захисника.
Огляд на стан сп`яніння є невідкладною процедурою, оскільки має бути проведений не пізніше двох годин із моменту встановлення відповідних підстав. Його результат залежить від часу, який минув після керування транспортним засобом, а тому відкладення процедури могло призвести до втрати її доказового значення. Закон не передбачає обов`язкової участі захисника під час пропозиції водієві пройти огляд, застосування спеціального технічного засобу чи направлення особи до закладу охорони здоров`я.
Як убачається з відеозапису, ОСОБА_1 розумів зміст звернених до нього вимог, міг вільно висловлювати свою позицію, посилався на необхідність присутності адвоката, однак при цьому не висловив однозначної та безумовної згоди пройти огляд, не вийшов із транспортного засобу та не виконав дій, необхідних для проведення процедури. Працівники поліції неодноразово продовжували спілкування з ОСОБА_1 і надавали йому можливість змінити свою позицію та пройти огляд. Однак протягом усього зафіксованого проміжку часу його поведінка була спрямована не на реалізацію огляду, а на недопущення його проведення.
За таких обставин посилання ОСОБА_1 на необхідність прибуття адвоката не змінює правової оцінки його дій як відмови та ухилення від проходження огляду.
Також суд не встановив у діях працівників поліції будь-яких обставин, які могли спонукати ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду, перешкоджали йому висловити однозначну згоду на його проведення чи виконати необхідні для цього дії. З досліджених відеозаписів убачається, що зміст і мету звернених до нього вимог було викладено зрозуміло та неодноразово, ОСОБА_1 належним чином їх сприймав, усвідомлював, що йому пропонується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та мав реальну можливість погодитися на його проведення. Отже, його поведінка не була наслідком нерозуміння вимог поліцейських, а свідчила про свідоме небажання пройти огляд у встановленому законом порядку.
Щодо наявності фактичної відмови від проходження огляду
Відмова водія від проходження огляду може бути виражена не лише у формі використання конкретної словесної формули, а й шляхом поведінки, яка об`єктивно унеможливлює проведення огляду.
Пункт 8 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103, прямо передбачає фіксування у протоколі не лише відмови, а й дій водія щодо ухилення від огляду. У разі відмови від огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням відеозапису складає протокол із зазначенням ознак сп`яніння та дій водія щодо ухилення. 
Дослідженим відеозаписом підтверджено, що ОСОБА_1 неодноразово не виконував звернені до нього вимоги, відмовлявся вийти з транспортного засобу та фактично не допускав проведення огляду. Тривале невиконання вимог, відмова вийти з автомобіля, відсутність безумовної згоди пройти огляд та обумовлення виконання законної вимоги прибуттям адвоката в сукупності свідчать про усвідомлене ухилення від проходження огляду.
За таких обставин твердження захисту про відсутність відмови спростовується безпосереднім змістом відеозапису та іншими доказами.
Щодо хронології складання процесуальних документів
Сторона захисту посилається на те, що направлення на огляд містить час 09 год 40 хв, а протокол про адміністративне правопорушення нібито було складено о 09 год 54 хв, хоча відповідно до часових позначок відеозапису в цей момент спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 ще тривало.
Водночас такий довід не відповідає змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 806939, у вступній частині якого зазначено, що його складено 27 жовтня 2025 року о 10 год 57 хв, а не о 09 год 54 хв. Отже, зафіксоване на відеозаписі продовження спілкування з ОСОБА_1 о 09 год 54 хв не суперечить зазначеному в протоколі часу його складання.
Оформлення направлення на огляд о 09 год 40 хв також не свідчить про наперед визначений працівниками поліції результат відповідної процедури. Направлення є документом, необхідним для організації проведення огляду в закладі охорони здоров`я, а тому закономірно оформлюється до завершення процедури огляду та складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що часові показники відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних відеокамер працівників поліції можуть не збігатися через відмінності в налаштуваннях внутрішніх годинників відповідних технічних пристроїв або можливі технічні збої у відображенні точного часу фіксації.
Суд ураховує, що сама по собі розбіжність між часовими позначками відеозаписів, отриманих із різних технічних пристроїв, не свідчить про їх монтаж, редагування чи інше втручання у зміст відеофайлів. Під час безпосереднього дослідження відеозаписів суд не встановив видимих ознак порушення їх цілісності, неприродних переривань, перестановки окремих фрагментів або інших обставин, які давали б обґрунтовані підстави вважати, що досліджені записи були змонтовані.
Навпаки, зафіксовані на відеозаписах події послідовно відображають розвиток одного епізоду, узгоджуються між собою за місцем події, складом учасників, змістом розмов і послідовністю дій, а також відповідають протоколу про адміністративне правопорушення, іншим письмовим матеріалам справи та показанням свідка ОСОБА_4 .
При цьому суд не наділений спеціальними технічними знаннями для проведення експертного дослідження відеофайлів, однак стороною захисту не надано висновку експерта чи інших об`єктивних даних, які підтверджували б здійснення монтажу або змістовного редагування відеозаписів. Самі лише припущення, побудовані на відмінності часових показників різних пристроїв, не є достатніми для такого висновку.
Тому розбіжності у часових позначках суд оцінює як можливу технічну неузгодженість налаштувань пристроїв, яка не спростовує зафіксованих обставин події та не впливає на належність, допустимість і достовірність відеозаписів.
Внесення працівниками поліції частини відомостей до направлення та інших процесуальних документів упродовж єдиного безперервного епізоду оформлення матеріалів також не свідчить про їх фальсифікацію та не спростовує обставин, безпосередньо зафіксованих технічними засобами відеозапису.
Щодо письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Доводи захисту про недопустимість пояснень зазначених осіб через спільне несення служби з працівниками поліції суд відхиляє.
КУпАП не встановлює заборони допитувати як свідків осіб лише з тієї причини, що вони несли службу в одному наряді або перебували з працівником поліції у службових відносинах. Така обставина підлягає врахуванню під час оцінки достовірності та доказового значення пояснень, однак не робить їх автоматично недопустимими.
Крім того, відповідно до ст. 266 КУпАП під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а залучення двох свідків вимагається лише в разі неможливості застосування таких засобів. У цій справі подія та поведінка ОСОБА_1 зафіксовані відеозаписами, тому письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають характер додаткових, а не єдиних або визначальних доказів.
Подібність їх письмових пояснень пояснюється тим, що вони описують одну й ту саму подію, яку спостерігали одночасно. Саме по собі використання схожих формулювань не свідчить про неправдивість пояснень, коли їх зміст підтверджується об`єктивним відеозаписом.
За таких обставин надаючи оцінку доводам сторони захисту, суд не встановив істотних порушень порядку отримання доказів, які б впливали на їх достовірність, позбавляли ОСОБА_1 можливості захищатися або перешкоджали суду встановити фактичні обставини події.
Натомість досліджені судом відеозаписи узгоджуються з протоколом, іншими письмовими матеріалами та показаннями свідка щодо зупинення автомобіля, перебування ОСОБА_1 за кермом, його поведінки та ухилення від проходження огляду.
За таких обставин підстав для визнання протоколу серії ААД № 806939, направлення, акта огляду, письмових пояснень та інших матеріалів недопустимими доказами суд не вбачає.
Даючи оцінку доказам відповідно до ст. 252 КУпАП, суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд, акт огляду, рапорт, письмові пояснення, показання свідка ОСОБА_4 , відеозаписи з нагрудних камер та реєстратора службового автомобіля у своїй сукупності є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами винуватості ОСОБА_1 .
У справі доведено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 та у працівників поліції були законні підстави для його зупинення та проведення огляду; у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Крім того, в подальшому ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у встановленому порядку, однак останній від такого огляду відмовився та ухилявся від його проведення.
Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Підстав для задоволення клопотання захисника та закриття провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП суд не встановив.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду тягне накладення на водіїв штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною і не передбачає повноважень суду обрати інший вид або розмір адміністративного стягнення.
Враховуючи характер правопорушення, його підвищену небезпечність для безпеки дорожнього руху, обставини справи та безальтернативність санкції, суд вважає необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Ставка судового збору становить 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У 2026 році такий прожитковий мінімум установлено в розмірі 3328 грн, тому судовий збір становить 665 грн 60 коп. 
Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 245, 247, 251, 252, 266, 268, 280, 283, 284, 285, 287, 294, 307, 308 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, що становить одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Штраф стягнути на рахунок: отримувач - ГУК в Івано-Франківській області (Івано-Франківська область) 21081300; код отримувача ЄДРПОУ - 37951998; банк отримувача - Казначейство України; рахунок - UA148999980313070149000009001; код класифікації доходів бюджету - 21081300; найменування коду класифікації доходів бюджету - «Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок.
Судовий збір стягнути на рахунок: отримувач - ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106; код отримувача ЄДРПОУ - 37993783; банк отримувача - Казначейство України; рахунок - UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету – 22030106.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів із дня вручення йому копії постанови, а в разі оскарження постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів із дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк, установлений ст. 307 КУпАП, при примусовому виконанні постанови з нього стягується подвійний розмір штрафу.
Копію постанови в межах строку, передбаченого ч. 1 ст. 285 КУпАП, вручити або надіслати ОСОБА_1 та його захиснику, а після набрання постановою законної сили направити до ВП № 2 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області для організації виконання постанови в частині позбавлення права керування транспортними засобами.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів із дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, законним представником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених законом.

Суддя:?