ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2026 року | м. Дніпро | справа № 333/1115/26

Головуючий суддя І інстанції – Варнавська Л.О.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2026 в адміністративній справі №333/1115/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та просив: скасувати постанову №326 від 10.04.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2026 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в позові.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення незаконною. Наголошує, що ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі проходження військової служби особою, щодо якої розпочато провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210 і 210^-1 цього Кодексу. Позивачем надані докази, що станом на час винесення оскаржуваної постанови він проходив військову службу, а тому постанова від 10.04.2025 підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення – закриттю.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції що 05.04.2025 року о 07 год. 10 хв. у м.Запоріжжі по вул.Восточна уповноваженим представником ІНФОРМАЦІЯ_1 , який діяв на підставі відповідного наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно з працівниками поліції було здійснено перевірку військово-облікових документів громадян чоловічої статі в період дії особливого періоду та мобілізації.
Під час перевірки встановлено, що ОСОБА_1 , який є громадянином України чоловічої статі призовного віку, не мав при собі та не пред`явив на законну вимогу уповноваженої особи військово-обліковий документ ні у паперовій, ні в електронній формі. Зазначена обставина зафіксована актом про відсутність військово-облікового документа від 05.04.2025 року, складеним у присутності позивача, а також підтверджується матеріалами відеофіксації та протоколом про адміністративне правопорушення №326.
05.04.2025 року уповноваженою посадовою особою – лейтенантом ОСОБА_2 – відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №326 за ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Протокол складено у присутності позивача, який особисто підписав його, що підтверджує роз`яснення йому положень ст.63 Конституції України, прав і обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП, а також повідомлення про дату, час та місце розгляду справи – 10.04.2025 року о 09:00 годині.
Будь-яких зауважень, клопотань, заперечень щодо змісту протоколу або заяв про необхідність участі захисника під час складання протоколу позивачем заявлено не було, що підтверджується як змістом протоколу, так і відсутністю відповідних записів у ньому.
10.04.2025 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_3 за результатами розгляду матеріалів справи винесено постанову №326 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень.
На момент розгляду справи 10.04.2025 року позивач у засідання не з`явився, однак був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду під особистий підпис у протоколі від 05.04.2025 року. Жодних клопотань про відкладення розгляду справи або документів, що підтверджують поважні причини неявки, до органу, який розглядав справу, подано не було.
Крім цього, судом також встановлено, що 07.04.2025 року позивач був призваний на військову службу та перебував у навчальному центрі військової частини № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою, долученою до матеріалів справи. Разом із тим доказів звернення позивача або його представника до ІНФОРМАЦІЯ_3 з повідомленням про неможливість з`явитися на розгляд справи чи з клопотанням про його відкладення матеріали справи не містять.
Копію постанови №326 від 10.04.2025 року направлено позивачу 14.04.2025 року рекомендованим поштовим відправленням. У зв`язку з несплатою штрафу у добровільному порядку у строк, передбачений законом, постанова була направлена до органу державної виконавчої служби для примусового виконання.
Не погодившись з постановою про накладення адміністративного стягнення позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в цій справі.
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої виходив з того, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП встановлено відповідачем та підтверджено належними доказами. Також, суд вказав, що оскільки зміни до ст. 247 КУпАП які передбачають можливість закриття провадження у справі в разі проходження особою, яка притягається до відповідальності, військової служби набрали чинності після ухвалення оскаржуваної постанови, вказана стаття не може бути застосована до особи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
За приписами ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.
Відповідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до положень ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Статтею 210-1 КУпАП (в редакції чинній на час вчинення спірних правовідносин) визначено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення №326 складеного 05.04.2025, ОСОБА_1 05.04.2025 у період мобілізації не мав при собі та відмовився пред`явити свій військово-обліковий документ на вимогу уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_3 Слюсар Є.Г. 
В протоколі в графі «пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаютья до протоколу особою, яка притягається до адміністративної відповідальності» зазначено таке: не мав із собою військово-облікового документу, в ТЦК не звертався. 
Матеріали справи містять акт про відсутність військово-облікового документу від 05.04.2025, складений групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, відповідач надав відеоматеріали, якими зафіксовано факт відмови позивача надати військово-обліковий документ. 
Суд зазначає, що особливий період, відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», настає з моменту оголошення мобілізації або введення воєнного стану та охоплює час мобілізації і воєнного стану.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на момент розгляду справи. Указом №65/2022 оголошено загальну мобілізацію.
Таким чином, на момент вчинення правопорушення в Україні діяв особливий період.
Частиною 6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що в період мобілізації громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані:
- мати при собі військово-обліковий документ;
- пред`являти його за вимогою уповноважених осіб ТЦК та СП або поліцейських.
Аналогічний обов`язок закріплений у Правилах військового обліку, затверджених постановою КМУ №1487 від 30.12.2022.
Отже, закон передбачає не лише обов`язок перебувати на військовому обліку, а й обов`язок фактично мати при собі відповідний документ і пред`являти його на законну вимогу.
З урахуванням вищевикладеного, ненадання позивачем 05.04.2025 на вимогу співробітників ІНФОРМАЦІЯ_4 -облікового документу свідчить про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, що є підставою для притягнення його да адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Стосовно посилань позивача на те, що він не міг 10.04.2025 прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 для надання пояснень під час розгляду щодо нього справи про адміністратвине правопорушення оскільки вже був направлений для проходження військової служби після мобілізації, то колегія суддів зазначає таке.
Як вже зазначалось, 10.04.2025 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_3 за результатами розгляду матеріалів справи винесено постанову №326 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень.
Судом встановлено, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду під особистий підпис у протоколі від 05.04.2025 року. Жодних клопотань про відкладення розгляду справи або документів, що підтверджують поважні причини неявки, до органу, який розглядав справу, подано не було.
Відтак, у зв`язку з вищенаведеним, тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 було обґрунтовано розглянуто справу про адміністративне правопорушення без участі особи, яка не з`явилась, однак була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи та від якої не надходило клопотань про відкладення розгляду справи. 
Стосовно посилань позивач на наявність підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 247 КУпАП, слід зазначити наступне.
Так, 13.03.2025 Верховною Радою України було ухвалено Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення механізмів притягнення осіб до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 4316-IX. 
Законом України № 4316-IX від 13.03.2025 року було доповнено ст. 247 КупАП пунктом 10 такого змісту:
"10) проходження військової служби особою, щодо якої розпочато провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210 і 210^-1 цього Кодексу".
Закон України № 4316-IX від 13.03.2025 року набрав чинності 17.04.2025.
Таким чином, з 17.04.2025 п. 10 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, в редакції Закону України № 4316-IX від 13.03.2025 року, передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі проходження військової служби особою, щодо якої розпочато провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210 і 210^-1 цього Кодексу.
Натомість, постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП ухвалено 10.04.2025, тобто провадження у справі про адміністративне правопорушення було розпочате та завершене 10.04.2025 притягненням особи до адміністративної відповідальності, до набрання чинності Законом України № 4316-IX від 13.03.2025 року.
Відповідно до ст. 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
За таких обставин стаття 247 КУпАП в редакції Закону № 4316-IX не може бути застосована до спірних відносин. 
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.243, ст.308, ст.311, ст.315, ст.316, ст. 321, ст.325 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2026 в адміністративній справі №333/1115/26 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає на підставі ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко