КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 753/25081/25
провадження № 33/824/2157/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд
в складі судді Кирилюк Г. М.,
при секретарі Черняк Д. Ю. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 11 березня 2026 року в складі судді Моніна І. В., в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установив:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 11 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
20.03.2026 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дарницького районного суду міста Києва від 11 березня 2026 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. У разі відмови у закритті провадження - зупинити провадження у справі до моменту звільнення ОСОБА_1 з військової служби відповідно до ст. 335 КПК України за аналогією закону.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд розглянув справу за його відсутності всупереч поданому клопотанню про зупинення провадження. 
Зазначив, що він є діючим військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 30.05.2025 та копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 18.11.2025, які долучені до матеріалів справи. На момент розгляду він перебував на військовій службі та був залучений до виконання бойових (спеціальних) завдань в операційній зоні, що повністю виключало його фізичну можливість бути присутнім у судовому засіданні. 
12.12.2025 він своєчасно подав суду клопотання про зупинення провадження у справі до моменту звільнення з військової служби. Не зважаючи на це, суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності та без врахування вказаного клопотання, чим грубо порушив його право на участь в розгляді справи. 
Вказує на те, що нормами КУпАП не врегулювано порядок зупинення провадження у справах про адміністративні правопорушення. У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону). Відповідно до ст. 335 КПК України якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження до його звільнення з військової служби. Ця норма підлягала застосуванню за аналогією в даній справі.
Щодо фактичних обставин справи зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки його письмовим поясненням від 13.02.2026, які були долучені до матеріалів справи. На той момент він нещодавно повернувся з полону. Після пережитого тривалий час майже не виходив з дому. Того вечора він наважився зустрітися з другом - це був один із перших кроків після повернення. По дорозі додому, під`їжджаючи до Києва, о 21:00 він раптово відчув сильну нудоту. Після зупинки його знудило. Після того, як самопочуття стабілізувалося, він переконався що може безпечно рухатись, і поїхав далі. 
На блокпосту його зупинили. Один із поліцейських одразу запитав коротко: «Алкоголь?» - без жодного уточнення та формулювання підстав. Він відповів, що ні. Після цього його попросили відійти до службового автомобіля. Інший поліцейський уже стояв поруч із приладом «Драгер», у якому був вставлений мундштук - розпакований заздалегідь, ще до будь-якого звернення до нього. 
Зазначив, що йому не повідомили жодних ознак сп`яніння, які нібито виявили, не пояснили підстав для огляду, не запропонували обрати мундштук та перевірити цілісність упаковки, а також не повідомили про його право пройти огляд у медичному закладі - ані до проведення тестування, ані після нього. Проте, він виконав вимогу дихнути в мундштук. 
Після вимірювання поліцейський опустив прилад вниз, натиснув кнопку та повідомив, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Жодного числового показника він не почув, результат на дисплеї йому не продемонстрували. Він був приголомшений, оскільки знав, що не вживав алкоголь. Поки він розмовляв з одним поліцейським, розповідаючи про повернення з полону та спробу адаптуватись, інший вже оформлював документи. Згодом його викликали та показали, де поставити підпис. Він перебував у стані шоку та розгубленості, його права йому не роз`яснили належним чином. 
Суд першої інстанції не надав жодної оцінки цим обставинам, хоча вони детально викладені у письмових поясненнях та долучені до матеріалів справи. 
Також наголошує, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. 
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, перед проведенням огляду поліцейський зобов`язаний: повідомити водієві виявлені ознаки сп`яніння, роз`яснити підстави огляду, надати можливість самостійно обрати та перевірити цілісність упаковки мундштука, а також роз`яснити право пройти огляд у закладі охорони здоров`я. 
Жодна з цим вимог не була виконана: мундштук був розпакований заздалегідь, про ознаки сп`яніння його не повідомляли, право на медичний огляд не роз`яснювали, результат на дисплеї не показали. 
Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Отже, результат тестування та акт огляду є недопустимими доказами у справі.
Вважає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням його права на особисту участь у справі, на підставі недопустимих доказів, без урахуванням фактичних обставин події та його пояснень. 
В судові засідання, призначені на 21.04.2026, 05.05.2026, 09.06.2026, 30.06.2026 ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Лещенко Ю. В., з якою він 01 квітня 2026 року уклав угоду про надання адвокатської допомоги (послуг) у Київському апеляційному суді, не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. 
Як вбачається з довідки Одеського військово-медичного клінічного центру (клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України, паперова копія від 05.06.2026, військовослужбовець військової частини НОМЕР_3 штаб-сержант ОСОБА_1 перебуває на стаціонарному лікуванні з 26 травня 2026 року в ІНФОРМАЦІЯ_1 ( військова частина НОМЕР_4 ). 
Доказів того, що станом на 30.06.2026 ОСОБА_1 продовжував перебувати на лікуванні або інших доказів поважності причин його неявки, а також та захисника Лещенко Ю. В. суду надано не було. 
Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
За таких підстав суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в їх відсутність. 
Клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі до моменту його звільнення з військової служби задоволенню не підлягає з таких підстав. 
Відповідно до статті 335 КПК України, на яку посилається ОСОБА_1 у своєму клопотанні, у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.
КУпАП не передбачено право чи обов`язку суду (судді) зупиняти провадження у справах про адміністративні правопорушення, які пов`язані із забезпеченням безпеки дорожнього руху, зокрема, за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП.
Частиною 2 статті 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП.
При цьому, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не позбавлена можливості подавати письмові пояснення щодо обставин справи, подавати докази та залучити захисника для представництва та захисту її інтересів під час розгляду справи в суді.
Відповідно до положень частини 1 статті 271, статті 270 КУпАП права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в суді має право представляти захисник або представник такої особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 має захисника Лещенко Ю. В. , яка вправі представляти його інтереси та безпосередньо приймати участь у судовому засіданні.
Нормами чинного КУпАП передбачено можливість зупинення строків розгляду справ про адміністративні правопорушення лише пов`язаних з корупцією, якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).
Відтак передбачені законом підстави для зупинення провадження відсутні, оскільки у КУпАП міститься норма, яка регулює питання щодо зупинення провадження лише у окремій категорії справ, а тому в даному випадку не підлягає застосуванню аналогія закону.
ОСОБА_1 скористався своїм правом надати письмові пояснення по суті фактичних обставин справи та доводів апеляційної скарги. Останній також уклав угоду з захисником на представлення його інтересів в Київському апеляційному суді під час розгляду даної справи, що забезпечувало йому в повній мірі право на захист. 
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її відповідно до закону.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення (стаття 255 КУпАП). Орган (посадова особа), відповідно до статті 252 КУпАП, оцінює докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Перевіряючи підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, апеляційний суд встановив таке.
07 листопада 2025 року о 21:19:44 інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону полк 2 Управління патрульної поліції в м. Києві старшим лейтенантом поліції Струком В. М. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 506432 за частиною 1 статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , зі змісту якого убачається, що  07 листопада 2025 року, 21:06:00, в м. Києві, шосе Бориспільське, блок-пост КП503, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_5 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку, на місці зупинки, зі згоди водія, за допомогою алкотестеру Drager 6820, прилад ARJL 0309, тест 5151. Результат огляду 2,07 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.
Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Апеляційний суд вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на таке.
Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції України або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. (пункт 6 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, далі - Інструкція).
Відповідно до пункту 7 розділу II Інструкції, встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів, показники яких перевищують 0,2 ‰ алкоголю в крові.
Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції передбачено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.
З матеріалів справи убачається, що працівниками поліції було проведено огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів, процес зафіксовано на бодікамеру.
Виявлення ознак сп`яніння не потребує проведення будь-яких спеціальних дій з боку поліцейського та складання поліцейським будь-яких документів, входить до його виключних дискреційних повноважень.
Працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 процедуру проведення такого огляду, відповідальність за перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, зроблено контрольний забір повітря для підтвердження відсутності алкоголю в пристрої. 
За даними протоколу застосування спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 , тест, проведений за допомогою "Drager Alcotest 6820" приладом № ARJL 0309, показав 2,07 ‰ алкоголю в крові.
До протоколу додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що огляд проведено у зв`язку з виявленням ознак сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний - 2,07 ‰ . 
З показами ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його підпис в акті огляду ( а.с.3). 
Вказані обставини підтверджуються відеозаписом із бодікамери поліцейського №472436.
Крім того, з відеозапису із бодікамери поліцейського № 472436 убачається, що водій ОСОБА_1 на твердження поліцейського про те, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, відповів: « я знаю», «вживав», «випив 0,7 горілки». 
Працівник поліції інформує особу про порядок застосування спеціального технічного запису, відомості про його номер зафіксовано в протоколі від 07 листопада 2025 року. При цьому ОСОБА_1 не висував будь-яких вимог надати йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювання техніки. Матеріали справи не містять доказів того, що така вимога була направлена пізніше та встановлено, що застосований технічний засіб вимірювання не мав відповідного сертифікату та свідоцтва про повірку. 
З матеріалів відеозапису також вбачається, що перед проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу, поліцейський використовував одноразовий мундштук, який був вийнятий з індивідуальної упаковки. Заперечень щодо здійснення маніпуляцій працівниками поліції з відкритим пристроєм ОСОБА_1 на місці проведення огляду не висловлював.
В подальшому працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, ознайомлено останнього з протоколом про адміністративне правопорушення. 
За таких підстав доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не повідомили жодних ознак сп`яніння, не пояснили підстав для огляду, не запропонували обрати мундштук та перевірити цілісність упаковки, а також не повідомили результати проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу Драгер Alcotest 6820, є неспроможними та спростовуються даними відеозапису, на якому зафіксовано всю процедуру проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння. 
Долучений до матеріалів справи відеозапис відображає усю послідовність дій працівників поліції при виявленні адміністративного правопорушення, зафіксована на ньому інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи, та які не визнаються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Всі наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності беззаперечно доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не спростовують обставин, які зафіксовані в матеріалах справи та викладені в постанові суду першої інстанції.
Відповідно до пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до змісту частини 1 статті 130 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння і це підтверджує тестування спеціальним приладом, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відеозапис із бодікамери поліцейського. 
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
ОСОБА_1 своїх обов`язків не виконав і вимог Правил дорожнього руху не дотримався.
Як вбачається зі змісту постанови суду, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Дмитренко О.О. були присутніми в судовому засіданні під час розгляду справи, а тому доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи за його відсутності всупереч поданому клопотанню про зупинення провадження є необґрунтованими. 
Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, а тому підстави для скасування судового рішення і закриття провадження у справі згідно п. 1 ст. 247 КУпАП відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 11 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк