20.08.26
Справа № 635/5319/26
Провадження № 2/635/6165/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2026 року    сел. Покотилівка Харківського району
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді – Савченка Д.М.,
секретаря судового засідання – Устіч О.Л.,
Учасники справи:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс»,
Представник позивача – адвокат Титаренко Владислав Володимирович,
Відповідач – ОСОБА_1 ,
Представник відповдіача – адвокат Яресько Тарас Віталійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» звернулося до Харківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 010/0227/82/0102320 від 07.09.2016 року у розмірі 33 830,71 грн., а також судових витрат: судового збору в розмірі 3 328,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 500,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.09.2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0227/82/0102320, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з встановленим лімітом. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником кредитних зобов`язань утворилася заборгованість. 20.12.2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-57-F, за яким позивач набув права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 33 830,71 грн., з яких: 26 158,00 грн. – заборгованість за дозволеним овердрафтом, 6 554,22 грн. – заборгованість за недозволеним овердрафтом, 1 118,49 грн. – заборгованість за відсотками. Оскільки відповідач заборгованість у добровільному порядку не погасив, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача – адвокат Титаренко В.В. у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
06 липня 2026 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Яреська Т.В. надійшла заява про визнання позову до початку розгляду справи по суті. У заяві зазначено, що відповідач повністю визнає позовні вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості у розмірі 33 830,71 грн. Одночасно представник відповідача просив застосувати положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, поклавши на відповідача 50% сплаченого позивачем судового збору (1 664,00 грн.), а інші 50% повернути позивачу з Державного бюджету України. Крім того, представник відповідача заявив клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 1 000,00 грн., посилаючись на незначну складність справи, її типовий характер, формування документів за стандартними зразками та визнання позову до початку його розгляду по суті.
У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази та заяву представника відповідача про визнання позову, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Судовим розглядом встановлено, що 07 вересня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк») та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0227/82/0102320. 
Відповідно до умов укладеного договору банк відкрив відповідачу картковий рахунок та встановив відновлювальний кредитний ліміт (овердрафт), а відповідач зобов`язався щомісячно здійснювати обов`язкові платежі з погашення заборгованості, нарахованих процентів та інших платежів згідно з умовами договору. 
20 грудня 2022 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» укладено Договір про відступлення права вимоги № 114/2-57-F, відповідно до умов якого та Реєстру боржників до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 010/0227/82/0102320 від 07.09.2016 року в загальному розмірі 33 830,71 грн., з яких: 26 158,00 грн. — заборгованість за дозволеним овердрафтом; 6 554,22 грн. — заборгованість за недозволеним овердрафтом; 1 118,49 грн. — заборгованість за відсотками. 
Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Відповідно до частини 1 статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії цивільного процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. 
Згідно з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. 
06 липня 2026 року через систему «Електронний суд» представник відповідача — адвокат Яресько Т.В., подав заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, в якій зазначив, що відповідач ОСОБА_1 повністю та беззастережно визнає позовні вимоги ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» у розмірі 33 830,71 грн., наслідки визнання позову відповідачу зрозумілі. 
Перевіривши матеріали справи, суд встановив, що визнання відповідачем позову має добровільний характер, не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. За таких обставин суд приймає визнання відповідачем позову, а позовні вимоги ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» про стягнення заборгованості в сумі 33 830,71 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 3 328,00 грн. відповідно до платіжної інструкції № 1043 від 01.05.2026 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Аналогічне положення міститься у ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
Оскільки представник відповідача подав заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1 664,00 грн. (3 328,00 грн. * 50%). Відповідно, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інша частина витрат зі сплати судового збору у розмірі 1 664,00 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500,00 грн., суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1–3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: копію договору про надання правничої допомоги № 26/11/2025 від 26.11.2025 року, замовлення № 1992 від 01.05.2026 року, акт виконаних робіт (наданих послуг) на суму 7 500,00 грн. (з розрахунку 5 годин по 1 500,00 грн./год: усна консультація, аналіз документів, вивчення нормативного регулювання та судової практики, формування правової позиції, підготовка та подання позову), ордер та платіжну інструкцію про оплату.
Представник відповідача заявив вмотивоване клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу до 1 000,00 грн., вказуючи на їх неспівмірність та необґрунтованість.
Оцінюючи заявлені витрати на професійну правничу допомогу, суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду (постанова від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21), відповідно до яких при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд погоджується з доводами відповідача про те, що дана справа є справою незначної складності (малозначною), предметом розгляду є стягнення заборгованості за банківським кредитом, набутої за договором факторингу. Позивач є фінансовою установою, яка регулярно звертається до судів з подібними позовами, позовна заява має шаблонний і типовий характер та не потребувала значного часу на збір доказів чи дослідження нестандартної судової практики. Зазначені в акті окремі послуги (аналіз документів, вивчення судової практики, формування правової позиції) фактично є невід`ємними складовими процесу складання позовної заяви. Крім того, відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, представник позивача участі у судових засіданнях не брав.
Враховуючи викладене, виходячи із засад розумності, справедливості та співмірності, критеріїв реальності виконаних робіт, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, з 7 500,00 грн. до 1 500,00 грн., який є обґрунтованим та співмірним зі складністю справи і обсягом виконаної представником роботи.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 81, 133, 137, 141, 142, 206, 247, 258, 259, 263–265, 274–279, 354 ЦПК України, суд, –
В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 010/0227/82/0102320 від 07.09.2016 року у загальному розмірі 33 830 (тридцять три тисячі вісімсот тридцять) гривень 71 копійка.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» судовий збір у розмірі 1 664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) гривні 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.
Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41, код ЄДРПОУ 39508708) з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого за платіжною інструкцією № 1043 від 01.05.2026 року, що становить 1 664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) гривні 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місце реєстрації: Київська область, м.Бровари, вул.Лісова, б.2, код ЄДРПОУ 39508708.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Суддя        Д.М. Савченко