Справа № 148/2894/25 
Провадження № 33/801/863/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дамчук О. О.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2026 року | м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Ходакової М. Г., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Докашенка Дмитра Віталійовича – на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 04 грудня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 04 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
У постанові суду зазначено, що 10 листопада 2025 року близько 15 год 40 хв на автомобільній дорозі Т-02-22 між населеними пунктами с. Ганнопіль – м. Тульчин, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатор Drager (6810), тест № 4219, результат тесту позитивний 2,16 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України, а саме керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 доведена належними та допустимими доказами.
Не погодившись із вказаною постановою суду, захисник Зелінського В. Л. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції, просить її скасувати, провадження у справі закрити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в матеріалах справи відсутні сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки «Drager», яким проводився огляд ОСОБА_1 , будь-які докази використання сертифікованих мундштуків.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №509094, складеному 10 листопада 2025 року вказано, що свідки не залучалися (п. 9). Наявність технічного засобу відеозапису – незрозуміла, оскільки п. 10 Протоколу невідсканований. 
До зазначеного протоколу додано Акт огляду на стан сп`яніння, направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння, інші матеріали справи. Щодо додавання технічного засобу відеозапису – в протоколі не вказано. 
Відеофіксація правопорушення не долучена до матеріалів справи, з якими ознайомлений адвокат.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №509094, складений 10 листопада 2025 року та Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складений інспектором Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Ломачинським В. В. 
Що ж стосується направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння до Тульчинської ЦРЛ та Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, то дані документи підписані іншою особою – інспектором СРПП Тульчинського районного відділу поліції капітаном поліції Панасюком Ю. А. 
Враховуючи вищезазначене, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №509094, складений 10 листопада 2025 року містить істотні недоліки оформлення: правопорушення оформлено різними посадовими особами, основний доказ як відеофіксація, на який посилаються працівники поліції при направленні матеріалів справи відсутній. 
У діях працівників поліції вбачаються ознаки порушення вимог чинного законодавства України, зокрема норм Кодекс України про адміністративні правопорушення та підзаконних актів, що регулюють порядок виявлення стану сп`яніння.
Також захисник ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, адвокат Докашенко Д. В. апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до положень статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
У клопотанні про поновлення строку на подання апеляційної скарги захисник зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому був позбавлений можливості вчасно оскаржити постанову суду першої інстанції.
За вказаних обставин, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів вручення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, апеляційний суд з метою недопущення порушення його прав вважає, що строк на подання апеляційної скарги можливо поновити.
Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з такого.
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема – пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Положеннями п. 7 Розділу І Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
За ч. 2 статті 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10 листопада 2025 року серії ЕПР1 № 509094, 10 листопада 2025 року близько 15 год 40 хв на автомобільній дорозі Т-02-22 між населеними пунктами с. Ганнопіль – м. Тульчин, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатор Drager (6810), тест № 4219, результат тесту позитивний 2,16 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України, а саме керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (а. с. 2).
Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу Алкотест «Драгер 6810». Результат огляду – позитивний 2,16 проміле. У графі «З результатом згоден» стоїть підпис ОСОБА_1 (а. с. 3).
Як видно із чеку приладу «Драгер Алкотест 6810» № АRAM 2253 (тест № 4219 від 10 листопада 2025 року) результат огляду ОСОБА_1 2,16 ‰ (а. с. 4).
У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 10 листопада 2025 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до Тульчинської ЦРЛ. (а. с. 5).
До матеріалів справи долучено відеозаписи із нагрудних камер поліцейських, де зафіксовано як працівники поліції прибувають на місце ДТП, автомобіль «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходиться у кюветі. 
Поліцейські встановлюють, що водієм автомобіля був ОСОБА_1 , перевіряють документи та пропонують йому пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 погоджується. Результат огляду позитивний – 2,16 проміле. Після цього працівники поліції складають адміністративні матеріали та ознайомлюють ОСОБА_1 із ними.
З огляду на встановлені обставини справи апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на уникнення відповідальності та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними.
ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, із результатами огляду погодився. 
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки «Drager», яким проводився огляд ОСОБА_1 , будь-які докази використання сертифікованих мундштуків, оскільки долучення таких матеріалів до справи не передбачено чинними нормативно-правовими актами.
У скарзі зазначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №509094, складеному 10 листопада 2025 року вказано, що свідки не залучалися (п. 9). Наявність технічного засобу відеозапису – незрозуміла, оскільки п. 10 Протоколу невідсканований. До зазначеного протоколу додано Акт огляду на стан сп`яніння, направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння, інші матеріали справи. Щодо додавання технічного засобу відеозапису – в протоколі не вказано. Відеофіксація правопорушення не долучена до матеріалів справи, з якими ознайомлений адвокат.
Втім вказане не відповідає дійсності, адже у п. 9 протоколу зазначено «Свідки чи потерпілі – не залучалися»; у п. 10 «Технічний запис відеозапису: 798057, 796189».
При цьому апеляційний суд зауважує, що надання правничої допомоги вимагає від адвоката реалізації процесуальних прав із дотриманням принципу повноти та добросовісності та не повинна обмежуватися участю адвоката при захисті прав та свобод особи, яка притягується до відповідальності, виключно у дистанційному режимі.
Доводи захисника про складення адміністративних матеріалів різними поліцейськими не заслуговують на увагу.
Жодних порушень вимог чинного законодавства України, що регулюють порядок виявлення стану сп`яніння, апеляційним судом не встановлено.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 10 листопада 2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведено повністю та поза розумним сумнівом, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення його до адміністративної відповідальності. Твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 04 грудня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Докашенка Дмитра Віталійовича – залишити без задоволення.
Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 04 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду В. В. Оніщук