Справа № 683/1703/26
2/683/1413/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої – судді Сагайдак І.М.
секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/1703/26, 2/683/1413/2026 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, 
в с т а н о в и в:

У травні 2026 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначає, що вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері і 25 травня 2026 року приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Шлейник М.С. їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу. 
Вказує, що спірний житловий будинок її мати ОСОБА_2 успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак у встановленому законом порядку не оформила свої спадкові права на цей будинок та не зареєструвала право власності на нього. 
Позивачка стверджує, що право власності ОСОБА_3 на спірний житловий будинок підтверджується рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської районної ради народних депутатів Хмельницької області №137 від 28 червня 1990 року. Крім того, згідно виписки з погосподарської книги Огіївської сільської ради за 1991-1995 роки по с. Писарівка спірний житловий будинок є майном колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_3 . 
Оскільки спірний житловий будинок не відноситься до самочинного будівництва, був правомірно набутий за життя ОСОБА_3 , тому увійшов до складу спадщини після його смерті. Оскільки єдиною спадкоємицею усього майна ОСОБА_3 була його дружина ОСОБА_2 , тому вона набула право на спірний житловий будинок, який увійшов до складу спадщини після її смерті.
Позивачка вказує, що вона є єдиною спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_2 , однак оформити свої спадкові права на спірне будинковолодіння вона не в змозі, так як за життя ні ОСОБА_3 , ні його дружина ОСОБА_2 не отримували свідоцтва про право власності на це будинковолодіння. 
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 червня 2026 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 червня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, не з`явилась, натомість подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. 
Відповідач – Старокостянтинівська міська рада Хмельницького району Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, проти задоволення позову не заперечує, у визначений судом строк відзив на позов не подавала. 
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. 
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , побудований у 1963 році, що підтверджується технічним паспортом на дане будинковолодіння, виготовленим станом на 27 квітня 2026 року. 
Згідно виписки з погосподарської книги Огіївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області за 1991-1995 роки по с. Писарівка, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який значився в погосподарському об`єкті під № НОМЕР_1 , відносився до суспільної групи «колгоспний двір» і станом на 15 квітня 1991 року головою цього колгоспного двору був ОСОБА_3 , а членом колгоспного двору була його дружина ОСОБА_2 . 
На підставі рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської районної ради народних депутатів Хмельницької області №137 від 28 червня 1990 року громадянам сіл Громівської сільської ради, серед яких у списках по с. Писарівка значиться і ОСОБА_3 , дозволено оформити право власності на житлові будинки, група двору яких – колгоспний. 
Однак згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації Старокостянтинівської міської ради» №4468 від 27 квітня 2026 року за даними реєстрації права власності КП «БТІ Старокостянтинівської міської ради» житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстрований. 
Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. 
Відповідно до ст.86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.
Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. 
Відповідно до роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:
- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; 
- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;
- згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. 
Оскільки житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 належав до суспільної групи
«колгоспний двір» і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , тому спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/2 частині (1 : 2=1/2). 
Отже, частка ОСОБА_3 , як члена майна колгоспного двору, у спірному будинковолодінні становила 1/2 частину. Інша 1/2 частина будинковолодіння належала ОСОБА_2 як члену майна цього ж колгоспного двору. 
Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). 
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 . 
На день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_2 . 
За життя ОСОБА_3 заповіту не залишив, а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом. 
05 листопада 2010 року за заявою ОСОБА_2 , яка є дружиною ОСОБА_3 , про прийняття спадщини за законом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №803/2010 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 
10 травня 2011 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Макаренко Т.Г. видано на ім`я ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну спадкодавцю ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2.21 га, кадастровий номер 6824282600:05:006:0067.
Інформації про інших спадкоємців ОСОБА_3 , які б прийняли спадщину, матеріали спадкової справи не містять. 
Отже, ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею за законом першої черги до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, а тому вона в порядку спадкування за законом набула право власності на належну ОСОБА_3 , як члену майна колгоспного двору, 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , однак не оформила, оскільки померла. 
Судом також встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
На день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 . 
За життя ОСОБА_2 заповіту не залишила. 
25 жовтня 2022 року приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Шлейник М.С. заведено спадкову справу №165/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , з якої вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 звернулась лише її донька ОСОБА_1 . 
Отже, єдиним спадкоємцем за законом першої черги до майна померлої ОСОБА_2 є її донька ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину та отримала 08 травня 2023 року свідоцтва про право на спадщину за законом на належні матері ОСОБА_2 земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім того, 25 травня 2026 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6824282600:02:001:0111, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого була дружина ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав. 
До складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , 1/2 частину якого ОСОБА_2 набула як член майна колгоспного двору, а іншу 1/2 частину – в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який за життя набув цю частину житлового будинку, як член майна колгоспного двору. 
Враховуючи, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом першої черги після смерті матері ОСОБА_2 , прийняла спадщину у встановленому законом порядку, тому до неї в порядку спадкування за законом після смерті матері перейшло право на належний спадкодавиці житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .
25 травня 2026 року приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Шлейник М.С. відмовлено позивачці в оформленні спадщини на вищезазначене будинковолодіння через відсутність правовстановлюючого документу на це майно. 
Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 
Враховуючи, що спірний житловий будинок є майном колгоспного двору і після смерті ОСОБА_3 , який був одним із членів цього колгоспного двору, у порядку спадкування його частка у праві власності на цей будинок перейшла до ОСОБА_2 , після чого, з урахуванням її частки, їй став належати цілий житловий будинок, тому позивачка, як єдина спадкоємиця за законом першої черги до майна померлої ОСОБА_2 , набула право власності на цей житловий будинок. 
З огляду на викладене, за ОСОБА_1 слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим позов слід задовольнити. 
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місце знаходження: вул. Острозького,41, м. Старокостянтинів Хмельницького району Хмельницької області, 31100, код ЄДРПОУ 36027760.

Текст рішення складено 22 липня 2026 року.

Суддя: