| Справа № 766/10411/26
| н/п 2-о/766/483/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2026р. Херсонський міський суд Херсонської області в складі:
головуючої судді Зуб І.Ю.
при секретарі Федоровій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (представник заявниці – адвокат Афтеній Анна Вікторівна), заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 (ЄРДПОУ НОМЕР_2 ), відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Херсонській області Управління державної реєстрації Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (ЄРДПОУ 43428660) про встановлення фактусмерті на тимчасово окупованій території України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із даною заявою в якій просить: встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Генічеськ Херсонської області, у заявниці відсутня можливість отримати свідоцтво про смерть на території України. 
Заява мотивована таким.
ОСОБА_1 є дружиною військовослужбовця ОСОБА_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 27.04.1996 р. 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 в званні «сержант». 18.02.2026 р. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 було вручено сповіщення вих. № 17/2017 про те, що її чоловік, ОСОБА_3 , зник безвісти 25.10.2025 р. в районі н.п. Голубівка Куп`янського району Харківської області під час виконання бойового завдання. 
Разом із тим, матір ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Генічеськ Генічеського району Херсонської області, який наразі перебуває під тимчасовою окупацією російською федерацією. 
У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 окупаційною адміністрацією було видане свідоцтво про її смерть. 18.03.2026 р. представник ОСОБА_1 , адвокат Афтеній А.В., звернулася із заявою до Військової частини НОМЕР_1 про нарахування та виплату їй 50 % грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 . У заяві було повідомлено, шо мати військовослужбовця ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , є померлою, а також місцезнаходження батька ОСОБА_3 та будь-яка інформація про нього заявниці невідома. 
У зв`язку зі смертю матері ОСОБА_3 на тимчасово окупованій території, на сьогоднішній день підтвердити факт її смерті є можливим лише наданням свідоцтва, що видане окупаційною адміністрацією. Відповіддю Військової частини НОМЕР_1 було відмовлено у виплаті ОСОБА_1 всієї суми 50% грошового забезпечення, оскільки свідоцтво про смерть ОСОБА_2 не містить офіційного перекладу на українську мову, а також не внесено як офіційний документ до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, у зв`язку з чим такий документ не прийнято до уваги. 
Отже, через неможливість документально підтвердити смерть ОСОБА_2 . ОСОБА_1 позбавлена права на отримання належної суми грошового забезпечення її чоловіка, зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 , що відповідно до ст. 317 ЦПК України є підставою для звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті. 
Встановлення факту смерті ОСОБА_2 , матері ОСОБА_3 , який 14.02.2026 р. зник безвісти за особливих обставин при виконанні бойового завдання, необхідне для забезпечення отримання ОСОБА_1 належного розміру грошового забезпечення її зниклого безвісти чоловіка – ОСОБА_3 , адже наразі військовою частиною здійснюється депонування частини грошового забезпечення, яке підлягає виплаті матері ОСОБА_3 , хоча у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 частка грошового забезпечення зниклого безвісти ОСОБА_3 , яка підлягає виплаті його родині, підлягає перерозподілу.
Представник заявника подав заяву, в якій просить провести розгляд справи за його відсутності.
Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів без фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим постановити рішення про задоволення заяви. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_4 ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , шлюб зареєстровано 27.04.1996 року.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилась с. Стрілкове Генічеського району Херсонської області, документована паспортом громадянина України серія НОМЕР_5 .
ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , мати – ОСОБА_4 , батько – ОСОБА_5 , зо вбачається з свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 .
ОСОБА_4 уклала шлюб із ОСОБА_6 30.12.1971 року, після одруження прізвище дружини – « ОСОБА_7 », що вбачається з свідоцтва про одруження серія НОМЕР_7 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 в званні «сержант». 18.02.2026 р. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 було вручено сповіщення вих. № 17/2017 про те, що її чоловік, ОСОБА_3 , зник безвісти 25.10.2025 р. 
Копія свідоцтва про смерть так званого «генического районного отдела записи актов гражданского сосотояния управления загс Херсонськой области», є юридично - недійсним, жодних правових наслідків на території України не створює, але вказує на юридичний факт смерті – ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 у с. Стрілкове Генічеського району Херсонської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Генчеську, Херсонської області, Україна.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлої, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.
Згідно із ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.
Відповідно до п.1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25жовтня 2006 року за №1150/13024 (далі-лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25жовтня 2006 року за№1150/13024 (далі-фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть Відповідно до ст. 317 ППК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.
Крім того, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VІІ визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій на тимчасово окупованій території. Відповідно до зазначеного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ),виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 3 статті 9 зазначеного Закону, є недійсним і не створює правових наслідків.
Враховуючи вищенаведене, єдиною підставою для державної реєстрації народження та смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту народження або смерті».
Встановлення факту смерті в судовому порядку необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України.
Будь-які докази, які свідчать про протилежне, у суду відсутні. Іншого способу захистити свої права заявник не має.
Таким чином, виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених у сукупності на підставі їх аналізу, суд вважає, що з огляду на зібрані докази факт, що факт смерті ОСОБА_2 , є очевидним та обґрунтованим.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню.
Щодо клопотання, в якому представник заявника просить витребувати у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Херсонській області Управління державної реєстрації Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відомості щодо всіх родичів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (чоловік, діти, батьки), щодо яких станом на день надання відповіді на цей адвокатський запит, не складалися актові записи про їх смерть, то воно задоволенню не підлягає, оскільки не відноситься до предмету розгляду.
Судом роз`яснюється, що це рішення є достатнім документом для підтвердження юридичного факту, про встановлення якого просить заявник.
Відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.
Керуючись ст. ст. ст. ст. 13, 141, 263, 265, 267, 268, 293, 315, 317, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.
Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце народження – с. Стрілкове Генічеського району Херсонської області, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 ; місце смерті - м. Генчеськ, Херсонської області, Україна.
Допустити негайне виконання рішення суду.
Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.
Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя | І. Ю. Зуб