Справа № 734/2629/26
Провадження № 3/734/1502/26

ПОСТАНОВА
іменем України
10 липня 2026 року	  	селище Козелець	

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі: 
Головуючого судді Соловей В.В.,
секретар судових засідань Пахмутова О.Є.,
із участю ОСОБА_1 , - особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Чернігівській області, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця Збройних Сил України, учасника бойових дій,
у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,
у с т а н о в и в:
зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 687227, складеного 08 червня 2026 року поліцейським, виходить, що об 11.58 годині 08 червня 2026 року на 98 км автодороги М01 у с. Кіпті Чернігівського району Чернігівської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz ML, н.з НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами строком на один рік за постановою Індустріального районного суду міста Дніпра від 18 липня 2025 року строком, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху. Правопорушення водієм ОСОБА_1 вчинене повторно протягом року. 
ОСОБА_1 винуватим себе у вчиненні адміністративного правопорушення визнав і пояснив, що є військовослужбовцем Збройних Сил України, виконує обов`язки військової служби на посаді начальника групи цивільно-військового співробітництва НОМЕР_2 батальйону Військової частини НОМЕР_3 . Знав про те, що позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік. Вранці 08 червня 2026 року їхав пасажиром в автомобілі у напрямку м. Києва з метою участі у ритуалі похованні військовослужбовця. Під час руху командир наказав водієві ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем, повернутися до розташування військової частини. Після чого прийняв рішення самостійно продовжити рух за кермом автомобіля. Приблизно о 12.00 годині 08 червня 2026 року у с. Кіпті керував транспортним засобом і зупинений поліцейськими. Згідно з функціональними обов`язками повинен бути присутнім на похованні. Можливості залучити водія до керування вказаним автомобілем не мав, їхати за кермом автомобіля було вимушеною мірою. Не мав можливості альтернативного способу пересування. О 14.00 годині того ж дня прийняв участь на кладовищі у ритуалі прощання з військовослужбовцем. 
Відповідно до п. 2.1а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. 
Диспозицією ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2); керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3); керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4). Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Правовими нормами ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , - особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши надані докази, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, щодо ОСОБА_3 необхідно закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, - у зв`язку з вчиненням дії особою у стані крайньої необхідності.
Правовими нормами ст. 65 Конституції України закріплено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. 
Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцями є особи, які проходять військову службу.
Правовими нормами ч. 4 ст. 24 цього Закону визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1)на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2)на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3)поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4)під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5)під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Згідно зі ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові. Крайня необхідність визначається як стан, за якого особа правомірно заподіює шкоду інтересам, що охороняються державою, щоб усунути небезпеку, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, за умови неможливості усунути цю небезпеку іншими засобами, якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності. Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.
Із переглянутого у судовому засіданні відеозапису виходить, що транспортний засіб, яким керував військовослужбовець ОСОБА_1 , зупинений об 11.54 годині 08 червня 2026 року поліцейським. Під час спілкування ОСОБА_1 повідомив, що їде на поховання, а водія нема – відправили на передову (об 11.55 годині того ж дня).
У Дорожньому листі № 2/518, складеному у 2 батальйоні Військової частини НОМЕР_3 , викладені такі відомості за 08 червня 2026 року (із 05.10 години до 21.50 години): водій – ОСОБА_2 , старший машини – ОСОБА_1 ; маршрутом руху є Самотоївка - Київ по місту – Самотоївка; здійснення супроводу поховання військовослужбовця.
Військовослужбовець ОСОБА_1 , який об 11.54 годині 08 червня 2026 року на 98 км автодороги М01 у с. Кіпті Чернігівського району Чернігівської області керував транспортним засобом, діяв у стані крайньої необхідності, так як виконував обов`язки військової служби, пов`язані із захистом України від збройної агресії російської федерації, і вказані його дії зумовлені винятковими обставинами, - необхідністю термінового прибуття для участі у ритуалі поховання військовослужбовця. За викладених обставин ОСОБА_1 , який діяв у стані крайньої необхідності, на підставі ст. 17 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при вчинені дії особою у стані крайньої необхідності або необхідної оборони.
Керуючись ст.ст. 247, 283-285, 287-289 КУпАП, суд
п о с т а н о в и в:
провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, - у зв`язку з вчиненням дії особою у стані крайньої необхідності.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом десяти днів із дня винесення.

Суддя