ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/845/21  Номер провадження 22-ц/814/2351/26 | Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2026 року | м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача Дорош А. І.
Суддів: Лобова О. А., Триголова В.М.
при секретарі: Коротун І. В. 

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Васильєвої Любові Миколаївни 

на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 лютого 2026 року, постановлену суддею Городівським О. А, повний текст ухвали складено – 02 березня 2026 року

у справі за клопотанням ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову

у цивільній справі №541/845/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

19.04.2021 представник ОСОБА_1 – адвокат Процай В.М. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому просив суд: - визнати спільною сумісною власністю житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; - земельну ділянку, площею 0,06 га, що розташована за адресою: Полтавська область Миргородський район, смт. Ромодан, кадастровий номер 5323255700:30:001:0057, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; - земельну ділянку, площею 0,14 га, що розташованаза адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 5323255700:30:001:0056, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); - автомобіль Chevrolet Cruze, номерний знак НОМЕР_1 , дата реєстрації 18.11.2017; - причіп КРАЗ 8138, 2001 р.в., дата реєстрації 20.04.2017: - визнати за ОСОБА_1 право власності на: - 1/2 частину житлового будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; - на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,06 га, кадастровий номер 5323255700:30:001:0057; - на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,14 га, кадастровий номер 5323255700:30:001:0056; - на 1/2 частину автомобіля Chevrolet Cruze, номерний знак НОМЕР_1 , дата реєстрації 18.11.2017; - на 1/2 частину причіп КРАЗ 8138, 2001 р.в., дата реєстрації 20.04.2017.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 березня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.
Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : земельну ділянку, площею 0,06 га, що розташована за адресою: Полтавська область Миргородський район, смт. Ромодан, кадастровий номер 5323255700:30:001:0057, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, зареєстровану на ім`я ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 369, виданого 19.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Смага Л.М.; земельну ділянку, площею 0,14 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 5323255700:30:001:0056, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зареєстровану на ім`я ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 368, виданого 19.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Смага Л.М.; автомобіль Chevrolet Cruze, номерний знак НОМЕР_1 , дата реєстрації 18.11.2017; причіп КРАЗ 8138, 2001 року, дата реєстрації 20.04.2017.
Визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,06 га, яка розташована за адресою: Полтавська область Миргородський район, смт. Ромодан, кадастровий номер 5323255700:30:001:0057, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.
Визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,14 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 5323255700:30:001:0056, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину автомобіля Chevrolet Cruze, номерний знак НОМЕР_1 , дата реєстрації 18.11.2017.
Визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину причіп КРАЗ 8138, 2001 року, дата реєстрації 20.04.2017.
Відмовлено у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого на ім`я ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на право приватної власності на жилий будинок, виданого 22.04.1997 Виконавчим комітетом Ромоданівської селищної ради, зареєстрованого Лубенським міжрайонним БТІ в реєстровій книзі за №13 за реєстровим №1763, та визнання права власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 гривень та витрати по сплаті експертизи в сумі 3 9617,26 гривень.
Зустрічний позов ОСОБА_2 - задоволено повністю.
Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_2 житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 300 гривень.

20.02.2026 ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, в якому просив скасувати заходи забезпечення позову, у задоволенні якого відмовлено ОСОБА_1 , застосовані ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.04.2021 у справі №541/845/21 (т.3 а.с. 161).

Клопотання мотивоване тим, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03.03.2025 у справі №541/845/21 вирішено частково задовольнити позов, у тому числі, визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 окремі об`єкти нерухомого та рухомого майна, з визнанням за ОСОБА_1 права власності по 1/2 частині на автомобіль, автомобільний причіп та дві земельні ділянки. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо визнання спільною сумісною власністю житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину такого будинку - відмовлено. У свою чергу, зустрічний позов ОСОБА_2 - задоволено повністю та визнано його особистою приватною власністю житловий будинок за вищевказаною адресою. Дане судове рішення набрало законної сили на підставі постанови Полтавського апеляційного суду від 11.12.2025. Оскільки спір між сторонами по суті розглянутий, а необхідність у застосуванні обмежувального заходу у вигляді арешту майна заявника наразі відсутня, останній звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 лютого 2026 року клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову – задоволено.
Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 квітня 2021 року у справі №541/845/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
Скасовано арешту, накладений на майно, а саме:
- на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою по АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 ;
- на земельну ділянку, площею 0,06 га, розташовану в смт. Ромодан Миргородського району Полтавської області з кадастровим номером 5323255700:30:001:0057, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 ;
- на земельну ділянку, площею 0,14 га розташовану за адресою по АДРЕСА_2 з кадастровим номером 5323255700:30:001:0056, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 ;
- автомобіль CHEVROLET Cruze, д.н.з. НОМЕР_1 , дата реєстрації 18.11.2017, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 ;
- причіп КРАЗ 8138, 2001 року, дата реєстрації 20.04.2017, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 .
Скасовано інші заходи, які застосовані ухвалою суду від 21 квітня 2021 року, та стосувались заборон особистого характеру відносно дій ОСОБА_2 щодо спірного майна.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що спір між сторонами розглянуто; рішення суду набрало чинності 11.12.2025; ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю, тому, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна, що були застосовані ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.04.2021.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Васильєва Л.М., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у клопотанні про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_2 єдиною підставою для скасування заходів забезпечення позову навів ту обставину, що рішення від 03.03.2025 набрало законної сили. ОСОБА_1 не погоджується із ухвалою суду про скасування заходів забезпечення позову від 27.02.2026 з підстав того, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03.03.2025 за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частку: - земельної ділянки, площею 0,05 га, розташовану в смт. Ромодан Миргородського району Полтавської області з кадастровим номером 5323255700:30:001:0057, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 - земельної ділянки, площею 0,14 га, розташовану за адресою, АДРЕСА_2 з кадастровим номером 5323255700:30:001:0056, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 ; - автомобіль CHEVROLET CRUZE, днз НОМЕР_1 дата реєстрації 18.11.2017, право власності на який зареєстроване за ОСОБА_2 ; - причіп КРАЗ 8138, 2001 року, дата реєстрації 20.04.2017 право власності на який зареєстроване за ОСОБА_2 . Рішення суду в цій частині не виконано. Посилається на те, що рішення суду в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку автомобіля CHEVROLET CRUZE, днз НОМЕР_1 дата реєстрації 18.11.2017, право власності на який зареєстроване за ОСОБА_2 , та причіпа КРАЗ 8138, 2001 року, дата реєстрації 20.04.2017, право власності на який зареєстроване за ОСОБА_2 , не може бути виконано без присутності відповідача ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду в цій частині. Реєстрація 1/2 частки авто за кожною стороною на підставі рішення суду здійснюється у Сервісному центрі МВС. Для цього необхідно подати до Сервісного центру: рішення суду, яке набрало законної сили (оригінал або нотаріально засвідчена копія); паспорти та РНОКПП (ідентифікаційні коди) обох із сторін по справі; наявне свідоцтво про реєстрацію ТЗ (техпаспорт); документи, що підтверджують оплату адміністративних послуг. У разі звернення до Сервісного центру МВС, є обов`язковою особиста присутність обох сторін. Отже, скасування заходів забезпечення позову в частині вказаних транспортних засобів є неможливим до виконання рішення суду, яке буде можливим тільки у разі, коли ОСОБА_2 надасть згоду на перереєстрацію спірних транспортних засобів відповідно до рішення суду, піде разом з ОСОБА_1 до Сервісного центру та зареєструє її право власності на транспортні засоби, або якщо він має бажання сплатити ОСОБА_1 половину дійсної ринкової вартості зазначених транспортних засобів. Натомість, ОСОБА_2 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом про поділ спільного сумісного майна, в якому просив стягнути з нього на користь ОСОБА_1 половину вартості спірного автомобіля, припинивши за ОСОБА_1 право власності на одну другу частку автомобіля, а за ним залишити право власності на увесь автомобіль (справа №541/577/26). При цьому, не вніс на депозитний рахунок суду половину вартості автомобіля, що дає підстави вважати, що як тільки ухвала про скасування заходів забезпечення позову набере законної сили, він матиме можливість провести відчуження спірного автомобіля, і тоді ОСОБА_1 не отримає вартості належної їй частки автомобіля, що, у свою чергу, зробить неможливим виконання рішення Миргородського районного суду Полтавської області від 03.03.2025. Вказані обставини неможливості виконання рішення суду є тотожними і в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на інше нерухоме і рухоме майно, на яке за нею визнано право власності на 1/2 частку, та поширюється і на земельні ділянки, і на причіп. Як тільки будуть скасовані заходи забезпечення позову, ОСОБА_2 матиме безперешкодну можливість провести відчуження цього нерухомого майна.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання апеляційного суду 19.08.2026 не з`явилися учасники справи, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 21.05.2026 судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на електронну адресу у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (т.4 а.с. 22-25), які були доставлені до електронних кабінетів. 17.08.2026 до Полтавського апеляційного суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_2 та його представника – адвоката Чернюк В.Д. про розгляд справи у їх відсутність. При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 18.05.2026 (про призначення справи до апеляційного розгляду на 19.08.2026 о 10-00 год) розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що у провадженні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області перебувала цивільна справа №541/845/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.04.2021 задоволена заява ОСОБА_1 про забезпечення позову. Забезпечено позов шляхом накладення арешту на спірне майно, а саме: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_2 ; - земельну ділянку, площею 0,05 га, розташовану за адресою: смт. Ромодан Миргородського району Полтавської області з кадастровим номером 5323255700:30:001:0057, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 ; - земельну ділянку, площею 0,14 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 з кадастровим номером 5323255700:30:001:0056, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 ; - автомобіль CHEVROLET CRUZE, д.н.з. НОМЕР_1 , дата реєстрації 18.11.2017, право власності на який зареєстроване за ОСОБА_2 ; - причіп КРАЗ 8138, 2001 року, дата реєстрації 20.04.2017, право власності на який зареєстроване ОСОБА_2 ; - заборонено відповідачу ОСОБА_2 вчиняти дії по відключенню житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , від газопостачання, електропостачання, водопостачання та інших комунальних послуг; - заборонено відповідачу ОСОБА_2 вчиняти дії по виселенню позивача ОСОБА_1 з спірного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , від газопостачання, електропостачання, водопостачання та інших комунальних послуг (т.1 а.с. 53).

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03.03.2025 позовну заяву позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - частково задоволено. 
Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : земельну ділянку, площею 0,06 га, що розташована за адресою: Полтавська область Миргородський район, смт. Ромодан, кадастровий номер 5323255700:30:001:0057, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, зареєстровану на ім`я ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 369, виданого 19.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Смага Л.М.; земельну ділянку, площею 0,14 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 5323255700:30:001:0056, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зареєстровану на ім`я ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 368, виданого 19.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Смага Л.М.; автомобіль Chevrolet Cruze, номерний знак НОМЕР_1 , дата реєстрації 18.11.2017; причіп КРАЗ 8138, 2001 року, дата реєстрації 20.04.2017.
Визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,06 га, яка розташована за адресою: Полтавська область Миргородський район, смт. Ромодан, кадастровий номер 5323255700:30:001:0057, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.
Визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,14 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 5323255700:30:001:0056, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину автомобіля Chevrolet Cruze, номерний знак НОМЕР_1 , дата реєстрації 18.11.2017.
Визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину причіп КРАЗ 8138, 2001 року, дата реєстрації 20.04.2017.
Відмовлено у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого на ім`я ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на право приватної власності на жилий будинок, виданого 22.04.1997 Виконавчим комітетом Ромоданівської селищної ради, зареєстрованого Лубенським міжрайонним БТІ в реєстровій книзі за №13 за реєстровим №1763, та визнання права власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 гривень та витрати по сплаті експертизи в сумі 3 9617,26 гривень.
Зустрічний позов ОСОБА_2 - задоволено повністю.
Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_2 житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 300 гривень (т.2 а.с. 183-188).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 11.12.2025 рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавського суду залишено без змін (т.3 а.с. 126-137).

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», за змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04.10.2023 у справі №504/158/22, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. Правова природа арешту майна чи іншого обмеження стосовно майна, вчиненого у зв`язку із провадженням у цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, передання в заставу, іпотеку, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Зі змісту постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №521/19246/20 вбачається, що порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами першою, четвертою, дев`ятою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення ухвали.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Порядок та підстави для скасування заходів забезпечення позову визначені у статті 158 ЦПК України.

Згідно з частинами першою та другою статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Частиною сьомою статті 158 ЦПК України визначено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з частиною дев`ятою статті 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду (частина 10 статті 158 ЦПК України).

За змістом даних норм скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатами розгляду справи і вирішенням спору по суті чи залишенням позову без розгляду, або закриттям провадження у справі.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Тобто, підставами для скасування заходів забезпечення позову може бути ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову або повне фактичне виконання судового рішення про задоволення позову.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 18.04.2022 у справі №705/4132/19, забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав, завданням цивільного судочинства, яким, згідно зі статтею 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені статті 149-159 ЦПК України.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами першою, четвертою, дев`ятою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду (частина 10 статті 158 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.04.2021 задоволена заява ОСОБА_1 про забезпечення позову (т.1 а.с. 53). Забезпечено позов шляхом наклаення арешту на спірне майно, а саме: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_2 ; - земельну ділянку, площею 0,05 га, розташовану в смт. Ромодан Миргородського району Полтавської області з кадастровим номером 5323255700:30:001:0057, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 ; - земельну ділянку, площею 0,14 га, розташовану за адресою, АДРЕСА_2 з кадастровим номером 5323255700:30:001:0056, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 ; - автомобіль CHEVROLET CRUZE, д.н.з. НОМЕР_1 , дата реєстрації 18.11.2017, право власності на який зареєстроване за ОСОБА_2 ; - причіп КРАЗ 8138, 2001 року, дата реєстрації 20.04.2017, право власності на який зареєстроване ОСОБА_2 ; - заборонено відповідачу ОСОБА_2 вчиняти дії по відключенню житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , від газопостачання, електропостачання, водопостачання та інших комунальних послуг; - заборонено відповідачу ОСОБА_2 вчиняти дії по виселенню позивача ОСОБА_1 з спірного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , від газопостачання, електропостачання, водопостачання та інших комунальних послуг.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03.03.2025 позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : - земельну ділянку, площею 0,06 га, що розташована за адресою: Полтавська область Миргородський район, смт. Ромодан, кадастровий номер 5323255700:30:001:0057, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, зареєстровану на ім`я ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 369, виданого 19.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Смага Л.М.; - земельну ділянку, площею 0,14 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 5323255700:30:001:0056, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зареєстровану на ім`я ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 368, виданого 19.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Смага Л.М.; - автомобіль Chevrolet Cruze, номерний знак НОМЕР_1 , дата реєстрації 18.11.2017; - причіп КРАЗ 8138, 2001 року, дата реєстрації 20.04.2017. Визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,06 га, яка розташована за адресою: Полтавська область Миргородський район, смт. Ромодан, кадастровий номер 5323255700:30:001:0057, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,14 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 5323255700:30:001:0056, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину автомобіля Chevrolet Cruze, номерний знак НОМЕР_1 , дата реєстрації 18.11.2017. Визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину причепу КРАЗ 8138, 2001 року, дата реєстрації 20.04.2017. Відмовлено у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого на ім`я ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на право приватної власності на жилий будинок, виданого 22.04.1997 Виконавчим комітетом Ромоданівської селищної ради, зареєстрованого Лубенським міжрайонним БТІ в реєстровій книзі за №13 за реєстровим №1763, та визнання права власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 гривень та витрати по сплаті експертизи в сумі 3 9617 гривень 26 копійок. Зустрічний позов ОСОБА_2 - задоволено повністю. Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_2 житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 300 гривень (т.2 а.с. 183-188).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 11.12.2025 рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03.03.2025 – залишено без змін (т.3 а.с. 126-138).

20.02.2026 ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, в якому просив скасувати заходи забезпечення позову, у задоволенні якого відмовлено ОСОБА_1 , застосовані ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.04.2021 у справі №541/845/21 (т.3 а.с. 161).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.04.2026 рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03.03.2025, ухвалу Полтавського апеляційного суду від 11.12.2025 та постанову Полтавського апеляційного суду від 11.12.2025 залишено без змін (т.3 а.с. 239-249).

Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна, які були застосовані ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.04.2021, оскільки рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог набрало законної сили.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03.03.2025 не виконане, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки рішення суду набрало законної сили, а відомості про його скасування, зміну чи зупинення його дії відсутні, а тому не вбачається перешкод для задоволення клопотання. Крім цього, наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що відповідач ОСОБА_2 може уникнути виконання рішення суду, не підтверджені належними та допустимими доказами. Резолютивна частина рішення суду містить чітке формулювання про визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на частку рухомого і нерухомого майна, що є підставою для проведення за позивачем державної реєстрації права власності на вказану частку цього майна. Також колегія суддів звертає увагу, що ухвала суду від 21.04.2021 містить заборону відповідачу вчиняти інші дії, проте позовні вимоги в цій частині не були пред`явлені.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про задоволення заяви, відповідає вимогам закону та ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу та не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavinandothersv. Ukraine, №4909/04, § 58).

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Васильєвої Любові Миколаївни - залишити без задоволення.

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 лютого 2026 року - залишити без змін.  

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Якщо розгляд справи здійснювався у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, то касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 серпня 2026 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов