ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА

справа № 753/11315/26
провадження № 2/753/11582/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючої судді Маркєлової В.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
У С Т А Н О В И В :
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН
Зміст позовних вимог, предмет та підстави позову 
21.05.2026 Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. Просить стягнути з Відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше гарантованого законом мінімального розміру аліментів, починаючи стягнення з травня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що після фактичного припинення спільних відносин дитина проживає з Позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка вказує, що Відповідач добровільно аліменти не сплачує, надає фінансову допомогу нерегулярно, якої не вистачає на утримання дитини. Також Позивачка зазначає, що Відповідач має постійний неофіційний дохід, користується вартісним автомобілем та об`єктами нерухомого майна.
Відповідач подав відзив на позовну заяву. Відповідач визнає позов частково та не погоджується зі стягненням аліментів у розмірі 1/3 частки від доходу. Відповідач просить призначити аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше гарантованого законом мінімального розміру аліментів. Відповідач стверджує, що він належним чином виконував свій обов`язок щодо утримання та виховання доньки, регулярно забезпечував її матеріальні потреби та самостійно ніс більшу частину витрат. Відповідач вказує, що значна частина обставин, викладених у позовній заяві, не підтверджена доказами, зокрема, Позивачкою не надано доказів на підтвердження наведеного розрахунку щомісячних витрат на дитину в орієнтовному розмірі 12 000,00 грн.
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 
Позивачка та Відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , батьками якої, відповідно до копії свідоцтва про народження є: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .
Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відомості про батька записані відповідно до ст. 126 СК України, тобто за спільною заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. 
Спільна дитина проживає разом із позивачкою.
ОЦІНКА СУДУ 
Статтею 51 Конституції України, частиною другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.
Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). 
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. 
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. 
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України). 
Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (частина друга статті 184 СК України). 
Отже, за загальним правилом, спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені у частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (пункт 55 постанови Верховного Суду від 11.12.2024 у справі № 672/186/24).
Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, наведені у статті 182 СК України. 
Зокрема, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 
При цьому, частиною другою цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму з 01.01.2026 прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 2817 грн; дітей віком від 6 до 18 років - 3512 грн. 
Отже, станом на 2026 рік мінімальний гарантований аліментів для дітей віком від 6 до 18 років становить: 1756 грн (50% від 3512 грн), а мінімальний рекомендований - 3512 грн.
Конструкція «необхідний і достатній розмір аліментів» охоплює не лише фізичне утримання, а й забезпечення соціального та інтелектуального розвитку дитини, виходячи з рівня життя, який вона мала б за спільного проживання батьків (постанова Верховного Суду від 15.10.2025 у справі № 686/28590/23). 
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачка просить стягнути аліменти у розмірі 1/3 частки від доходу Відповідача. Однак, всупереч принципу змагальності сторін, заявлений Позивачкою орієнтовний розрахунок загальної суми щомісячних витрат у розмірі 12 000,00 грн не підтверджується жодними належними доказами. Позивачка не надала суду доказів фактичного понесення заявлених витрат на базові потреби дитини, обмежившись лише орієнтовним зазначенням сум. 
Відповідач у відзиві зазначив, що він належним чином виконував свій обов`язок щодо утримання та виховання доньки, регулярно забезпечував її матеріальні потреби та самостійно ніс більшу частину витрат, пов`язаних із її утриманням і розвитком, однак також не надав належних доказів на підтвердження своїх тверджень.
Відповідно до частини першої статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Незважаючи на те, що потреби дитини є пріоритетними, розмір аліментів не може визначатися судом довільно. Суд зобов`язаний забезпечити справедливий баланс між реальними та доведеними потребами дитини та об`єктивними матеріальними можливостями платника. 
Позивачка не довела, що матеріальне становище платника аліментів (відповідача) дозволяє, а базові потреби дитини вимагають сплачувати аліменти на одну дитину саме у розмірі 1/3 частки. 
Суд відхиляє доводи позивачки щодо прихованих доходів Відповідача у розмірі 30 000,00 грн або наявності у нього вартісного майна як у недостовірних. На підтвердження цих тверджень позивачка жодних доказів не надала, клопотання про витребування не заявила.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18) (п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Водночас, відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у справах, які стосуються інтересів дітей, принцип змагальності не є абсолютним, а суд відіграє активну роль у встановленні об`єктивної істини. 
З огляду на предмет спору (стягнення аліментів на неповнолітню дитину) та необхідність захисту найкращих інтересів дитини, Суд вжив заходів для перевірки майнового стану Відповідача - платника аліментів для чого за допомогою ЄСІТС сформував та подав до Державної податкової служби України в електронній формі запит щодо нарахованих фізичній особі, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також загальну суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2025 - 2026 роки.
Згідно з відповіддю про отримані доходи та утримані податки за період з 1 кварталу 2025 року по 2 квартал 2026 року, ОСОБА_2 :
- У період з січня 2025 року по червень 2025 року включно від ТОВ «Екогранресурс» отримував дохід «заробітня плата» у розмірі 8 000,00 грн щомісячно (без вирахування податку);
- У липні 2025 року від ТОВ «Екогранресурс» отримав дохід «заробітня плата» у розмірі 8 185,80 грн (без вирахування податку);
- У період з серпня 2025 року по вересень 2025 року включно від ТОВ «Екогранресурс» отримував дохід «заробітня плата» у розмірі 8 133,23 грн щомісячно (без вирахування податку);
- У період з жовтня 2025 року по квітень 2026 року включно від ТОВ «Екогранресурс» отримував дохід «заробітня плата» у розмірі 10 500,00 грн щомісячно (без вирахування податку).
Сукупний нарахований дохід за 2025 рік становить 103 952,26 грн (без вирахування податку), сукупний нарахований дохід за період з січня 2026 року по квітень 2026 включно становить 42 000,00 грн (без вирахування податку).
Отже, Відповідач офіційно працевлаштований та отримує стабільний дохід. 
Суд враховує, що Відповідач є працездатною особою, яка має регулярний заробіток, і у своєму відзиві він визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від свого доходу.
За таких умов, урахувавши обставини, визначені у статті 182 СК України, а саме - що Відповідач є працездатним, отримує стабільний дохід, відсутність у матеріалах справи доказів наявності у Відповідача інших осіб на утриманні, інвалідності або інших об`єктивних перешкод для сплати аліментів у заявленому розмірі, що дозволяє йому, зокрема починаючи з 21.05.2026 (дати подання позову), сплачувати аліменти у заявленому розмірі, з метою забезпечення найкращих інтересів дітей, Суд вважає вимоги позову обґрунтованими частково та визначає розмір аліментів у вигляді 1/4 частини усіх видів доходу. Такий розмір забезпечить баланс між потребами дитини та об`єктивно наявними матеріальними можливостями Відповідача, та повністю узгоджується із визначеними у законі засадами розумності і справедливості.
Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. (частина перша статті 191 СК України).
Позивачка звернулася до суду 21.05.2026, отже аліменти підлягають стягненню з 21.05.2026.
Водночас розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (постанова Верховного Суду від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 року у справі № 632/580/17, провадження № 61-51сво18). 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір у розмірі 1 331,20 грн у дохід держави.
Керуючись нормами ст. 10, 12, 81, 141, 247, 259, 263, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21.05.2026 (дати пред`явлення позову до суду) і до досягнення дитиною повноліття.
У решті вимог відмовити.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1 331,20 грн.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду безпосередньо шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (підписання).
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Маркєлова