ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2026 року | Луцьк | Справа № 140/7522/26

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Стецика Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Норді” до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Норді” (далі – ТОВ “Норді”, відповідач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі – ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.03.2026 №0042490902.
Позовні вимоги ТОВ “Норді” обґрунтовані тим, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 04.03.2026 №0042490902, яким до товариства застосовано штрафні санкції у розмірі 34 588,00 грн, є протиправним та підлягає скасуванню.
Позивач зазначає, що оскаржуване рішення прийняте за результатами фактичної перевірки, проведеної на підставі наказів ГУ ДПС у Волинській області від 02.02.2026 №281-п та №282-п. На думку позивача, вказані накази не містять конкретних фактичних обставин, які стали підставою для призначення перевірки, відомостей про виявлені порушення, джерела отриманої контролюючим органом інформації та чітко визначеного періоду діяльності, що підлягав перевірці. Саме лише посилання на положення Податкового кодексу України (далі – ПК України) та загальне зазначення про здійснення контролюючим органом відповідних функцій позивач вважає недостатнім для підтвердження законності призначення фактичної перевірки.
Також позивач вказує на порушення порядку проведення перевірки та витребування документів. Зазначає, що перевіряючими витребовувався значний обсяг первинних, бухгалтерських та кадрових документів на підставі неналежно оформлених та незареєстрованих запитів, у тому числі документів, які виходили за межі предмета фактичної перевірки. У зв`язку із цим позивач вважає, що фактична перевірка фактично набула ознак документальної.
Щодо суті встановленого порушення позивач заперечує факт зберігання пального без відповідної ліцензії за адресою: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 7а. Зазначає, що з 10.06.2024 господарська діяльність за цією адресою ним не здійснювалася, а ємність для зберігання пального була переміщена за новою адресою: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 83Б. На підтвердження цього під час перевірки товариством надавалися первинні документи, листи та письмові пояснення, а також підтвердження щодо відсутності за старою адресою резервуарів, ємностей чи інших об`єктів товариства.
Зазначення адреси вул. Ківерцівська, 7а в окремих акцизних та товарно-транспортних накладних позивач пояснює технічними помилками постачальників пального. Наголошує, що акцизні накладні реєструвалися постачальником, а не ТОВ “Норді”, тоді як самого факту фізичного зберігання пального за старою адресою контролюючим органом не встановлено. На переконання позивача, відомості Єдиного реєстру акцизних накладних підтверджують лише факт придбання пального, однак самі по собі не доводять його зберігання за конкретною адресою без відповідної ліцензії.
Крім того, позивач стверджує, що контролюючий орган належним чином не дослідив та не оцінив надані товариством документи і пояснення, обмежившись формальним твердженням про те, що вони не спростовують встановленого порушення. За відсутності доказів фактичного розміщення та зберігання пального за адресою вул. Ківерцівська, 7а позивач вважає недоведеним склад правопорушення, у зв`язку із чим просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.03.2026 №0042490902.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України).
Відповідач у відзиві позовні вимоги не визнав та просить у їх задоволенні відмовити. Вказує, що фактична перевірка ТОВ “Норді” проведена на підставі наказу від 02.02.2026 №282-п та відповідних направлень у межах повноважень контролюючого органу.
Щодо доводів про відсутність належних підстав для перевірки відповідач зазначає, що здійснення контролюючим органом функцій у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів, зокрема пального, є самостійною підставою для проведення фактичної перевірки та не вимагає обов`язкової наявності попередньо отриманої інформації про конкретне порушення. При цьому у наказі №282-п поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України було зазначено про здійснення функцій у сфері регулювання виробництва та обігу пального, а також про наявність інформації щодо можливого порушення. Відповідач вважає такий зміст наказу достатнім для визначення підстав проведення перевірки.
Стосовно суті встановленого порушення відповідач зазначає, що за даними Єдиного реєстру акцизних накладних протягом перевіреного періоду ТОВ “Норді” придбавало значні обсяги дизельного пального із зазначенням місць зберігання за адресами: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 7а та вул. Ківерцівська, 83Б. Загальний обсяг придбаного пального становив 1 205 269,47 літра, що, за твердженням відповідача, підтверджувалося також видатковими накладними, накладними на відпуск пально-мастильних матеріалів та даними бухгалтерського обліку.
Контролюючий орган зазначає, що під час обстеження місця зберігання пального за адресою вул. Ківерцівська, 83Б встановлено наявність резервуара Р-9,5 - автозаправного блоку об`ємом 9,5 мі, а залишки пального зафіксовано за допомогою технічних засобів відеофіксації. Водночас ліцензія ТОВ “Норді” на право зберігання пального для власного споживання за адресою вул. Ківерцівська, 7а була анульована за заявою самого товариства 24.07.2024.
При цьому, за твердженням відповідача, після анулювання цієї ліцензії у період з 24.07.2024 по 04.02.2026 у Єдиному реєстрі акцизних накладних продовжувалося відображення придбання ТОВ “Норді” пального за адресою вул. Ківерцівська, 7а. Крім того, в оригіналах товарно-транспортних накладних за цей період пунктом розвантаження також зазначено вказану адресу, а на накладних містяться печатки ТОВ “Норді” та підписи його представників про отримання пального, у тому числі на частині документів — підпис керівника товариства.
Надані позивачем під час перевірки листи та документи щодо переміщення резервуара, взаємовідносин із контрагентами та фактичного використання іншої адреси контролюючий орган вважає такими, що не спростовують встановленого порушення. У зв`язку із цим відповідач наполягає на правомірності податкового повідомлення-рішення від 04.03.2026 №0042490902 та відсутності підстав для його скасування.
Ухвалою суду від 02.09.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи із викликом (повідомленням) сторін у судове засідання.
Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.
Судом встановлено, що ТОВ “Норді” здійснює господарську діяльність, основним видом діяльності якого є вантажний автомобільний транспорт, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
У період з 30.07.2023 ТОВ “Норді” здійснювало зберігання пального для потреб власного споживання за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 7а, на підставі ліцензії №0318041402300211, строком дії до 30.07.2028. Вказану ліцензію 24.07.2024 анульовано за заявою товариства. Водночас 05.06.2024 товариству видано ліцензію №03180414202400116 на право зберігання пального за адресою: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 83Б, строком дії до 05.06.2029, із зазначенням резервуара місткістю 9500 л.
02.02.2026 ГУ ДПС у Волинській області прийнято накази №281-п та №282-п про проведення фактичних перевірок ТОВ “Норді”. 
Наказом №281-п призначено фактичну перевірку за місцем зберігання пального за адресою: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 83Б, а наказом №282-п - за місцем провадження діяльності суб`єкта господарювання за адресою його реєстрації: м. Луцьк, вул. Рівненська, 48, офіс 318. Перевірки призначено тривалістю 10 діб, починаючи з 02.02.2026, за період діяльності з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПК України, по дату завершення перевірки.
04.02.2026 директору ТОВ “Норді” вручено копію наказу ГУ ДПС у Волинській області від 02.02.2026 №282-п “Про проведення фактичної перевірки СГД ТзОВ “НОРДІ”” та пред`явлено направлення на перевірку від 02.02.2026 №439/03-20-09-02-12 та від №440/03-20-09-02-12. Після цього посадовими особами контролюючого органу за участю директора товариства проведено обстеження території за адресою: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 83Б, під час якого встановлено наявність резервуара Р-9,5 об`ємом 9,5 мі, у якому станом на 04.02.2026 перебували залишки дизельного пального. Проведення обстеження фіксувалося за допомогою боді-камери.
За результатами фактичної перевірки складено акт від 12.02.2026 №03/3031/09-02/44965236, у якому, серед іншого, зафіксовано порушення ТОВ “Норді” вимог пункту 1 статті 28 Закону України від 18.06.2024 №3817-IX “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального” у зв`язку зі зберіганням пального без відповідної ліцензії.
Такий висновок контролюючий орган обґрунтував, зокрема, даними Єдиного реєстру акцизних накладних, відповідно до яких у період з 24.07.2024 по 04.02.2026 ТОВ “Норді” придбало дизельне пальне загальним обсягом 523 781,61 літра із зазначенням місця зберігання: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 7а, а також товарно-транспортними накладними, у яких зазначена адреса визначена як пункт розвантаження.
Протягом періоду перевірки ТОВ “Норді” на адресу ГУ ДПС у Волинській області було скеровано листи вих. №09/02-1 від 09.02.2026 щодо переміщення резервуару та виконання відповідних робіт, №10/02-1 від 11.02.2026 щодо скерування запиту до ТОВ “ТОРГ ГРУП ЮА”, №10/02-2 від 10.02.2026 щодо взаємовідносин з ТОВ “ТКІ”, а також листи за вихідними номерами №10/02-3 від 10.02.2026, №10/02-4 від 10.02.2026, №10/02-5 від 10.02.2026, №10/02-2 від 11.02.2026 з додатками. Однак зазначені листи з відповідними додатками, на думку контролюючого органу, не спростовують порушення ТОВ “Норді” пункту 1 статті 28 Закону України від 18.06.2024 №3817-IX.
На підставі акта фактичної перевірки від 12.02.2026 №03/3031/09-02/44965236 ГУ ДПС у Волинській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 04.03.2026 №0042490902, яким до ТОВ “Норді” застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 34 588,00 грн.
Вказане податкове повідомлення-рішення отримано ТОВ “Норді” оскаржило в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.
Рішенням Державної податкової служби України від 15.05.2026 №12625/6/99-00-06-03-01-06 податкове повідомлення-рішення від 04.03.2026 №0042490902 залишено без змін, а скаргу ТОВ “Норді” в цій частині — без задоволення. 
Не погоджуючись із даним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне. 
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що вимоги позову позивач обґрунтовує сукупністю різних правових підстав, а саме: процедурні (порушення порядку призначення та проведення фактичної перевірки) та матеріальні (помилкове кваліфікація дій позивача як порушення вимог податкового законодавства).
Відповідно до правової позиції, наведеної в постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 21.02.2020 у справі №826/17123/18, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17 сформувала правовий висновок, згідно з яким неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Таким чином, у разі якщо платник податків обґрунтовуючи протиправність податкових повідомлень-рішень, вказує про порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо призначення та проведення перевірки, то суд повинен надавати правову оцінку таким підставам (доводам) в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень (податкових повідомлень - рішень), прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Отже, першочергово оцінці судом підлягають доводи позивача щодо порушення податковим органом порядку проведення перевірки (тобто, процедурні порушення).
Положеннями статті 62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом, зокрема, перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Згідно підпункту 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.
Відповідно до підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.
За приписами частини 1 статті 72 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального” контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. 
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). (підпункт 75.1.3 пункт 75.1 статті 75 ПК України).
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).
За приписами пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Порядок проведення фактичних перевірок, в тому числі й підстави їх призначення, регламентовано статтею 80 ПК України.
Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
З аналізу підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України вбачається, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального є самостійною підставою з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.
В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).
Тобто, норма зазначеного вище підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального” покладені на відповідача.
Відповідні функції контролю передбачені також і підпунктами 19-1.1.14, 19-1.1.19, 19-1.1.20 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, зокрема контролюючі органи виконують такі функції: проводять відповідно до законодавства перевірки платників податків; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.
Отже, контролюючий орган має право на проведення фактичної перевірки господарюючого суб`єкту з підстав здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 21.07.2022 у справі №320/1864/21, від 11.05.2022 у справі №540/4141/20, від 12.08.2021 у справі №140/14625/20.
У постанові від 06.07.2022 у справі №420/1242/21 Верховним Судом зазначено наступне: “аналіз підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що дана правова норма передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як в сукупності, так і кожна окремо. Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства”.
У постанові від 19.04.2023 у справі №360/2657/20 Верховний суд вказав, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною підставою з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. Тобто, норма зазначеного підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального” покладені на відповідача. Відповідні функції контролю передбачені також і підпунктами 19-1.1.1, 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17, 19-1.1.54. пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, зокрема контролюючі органи виконують такі функції: проводять відповідно до законодавства перевірки платників податків; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; здійснюють інші функції, визначені законом. Отже контролюючий орган має право на проведення фактичної перевірки господарюючого суб`єкту з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Як встановлено судом, у наказах ГУ ДПС у Волинській області від 02.02.2026 №281-п та №282-п поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України зазначено самостійну підставу проведення перевірки — здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.
Отже, зі змісту наказів можливо встановити передбачену підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України правову та фактичну підставу призначення фактичних перевірок, а здійснення контролюючим органом відповідних функцій є самостійною та достатньою підставою для їх проведення.
З огляду на це доводи позивача про те, що незазначення у наказах конкретного змісту отриманої контролюючим органом інформації про можливе порушення саме по собі свідчить про відсутність підстав для проведення перевірки, суд відхиляє.
Не заслуговують на увагу й доводи позивача щодо невизначеності періоду, охопленого перевіркою. У наказах від 02.02.2026 №281-п та №282-п визначено, що перевірка проводиться за період діяльності платника податків з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 ПК України, по дату завершення перевірки. Тому відсутність зазначення конкретної календарної дати початку такого періоду не свідчить про неможливість його визначення або про невідповідність наказів вимогам пункту 81.1 статті 81 ПК України.
Суд також враховує, що 04.02.2026 директору ТОВ “Норді” до початку перевірки були пред`явлені службові посвідчення посадових осіб контролюючого органу та направлення на перевірку, вручено копії відповідних наказів, після чого посадових осіб контролюючого органу допущено до її проведення.
Щодо посилань позивача на витребування контролюючим органом значного обсягу первинних, бухгалтерських та інших документів, що, на думку позивача, фактично перетворило фактичну перевірку на документальну, суд зазначає, що дослідження документів, які стосуються питань, що становлять предмет фактичної перевірки, саме по собі не змінює виду такої перевірки. Визначальними є підстави її призначення, місце та спосіб проведення, а також предмет податкового контролю.
Позивач також зазначає, що в наказі про проведення фактичної перевірки конкретний період діяльності, який підлягав перевірці, визначено не було, а лише зазначено про проведення перевірки “з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України”. На переконання позивача, таке формулювання не дає можливості встановити конкретні часові межі перевірки та позбавило товариство можливості заздалегідь знати, за який саме період його діяльність підлягатиме податковому контролю.
Суд відхиляє доводи позивача про те, що зазначення у наказі про проведення фактичної перевірки періоду діяльності, який підлягає перевірці, “з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПК України” позбавило його можливості знати часові межі такої перевірки.
Зазначене формулювання не свідчить про невизначеність періоду, охопленого перевіркою, оскільки його початкова межа є об`єктивно визначуваною виходячи зі встановленого статтею 102 ПК України строку давності, а кінцева межа пов`язана з датою проведення перевірки. Отже, посилання у наказі на строки давності, встановлені статтею 102 ПК України, давало можливість платнику податків визначити період його діяльності, який міг бути предметом податкового контролю.
При цьому позивач не зазначив, яким саме чином таке формулювання періоду перевірки перешкодило йому реалізувати свої права під час її проведення, зокрема надати документи та пояснення щодо обставин, які перевірялися. Як убачається з акта перевірки, товариство під час її проведення подавало контролюючому органу відповідні листи та документи, у тому числі щодо переміщення резервуара, що також не свідчить про фактичне обмеження можливості позивача захищати свої права під час перевірки.
Суд зауважує, що не кожне порушення процедури призначення чи проведення податкової перевірки саме по собі зумовлює протиправність прийнятого за її результатами рішення. Визначальним є характер такого порушення та його істотність, зокрема те, чи вплинуло воно на законність проведення перевірки та можливість платника податків належним чином реалізувати свої права. Водночас у разі встановлення такого порушення процедури проведення перевірки, наслідком якого є протиправність її результатів, це є достатньою підставою для скасування прийнятого за результатами перевірки рішення без необхідності дослідження виявлених контролюючим органом порушень по суті. Такий підхід узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 02.04.2026 у справі №440/5049/24.
Таким чином, наведені позивачем доводи не дають підстав для висновку про протиправність призначення та проведення фактичної перевірки, яка б сама по собі зумовлювала скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення.
Водночас законність призначення і проведення фактичної перевірки не звільняє контролюючий орган від обов`язку довести належними та достатніми доказами фактичне вчинення платником податків порушення, яке стало підставою для застосування штрафних санкцій.
Щодо встановленого контролюючим органом порушення у вигляді зберігання ТОВ “Норді” пального виключно для потреб власного споживання без відповідної ліцензії за адресою: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 7а, у період з 24.07.2024 по 04.02.2026, суд зазначає таке.
Правові та організаційні засади державної політики у сфері виробництва та обігу пального визначає Закон України від 18.06.2024 №3817-IX “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального” (далі – Закон №3817-IX).
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №3817-IX, слідує наступне.
Зберігання пального — надання послуг та/або діяльність, пов`язана із здійсненням операцій приймання, навантаження, розвантаження, розміщення та/або видавання пального (власного чи отриманого від інших осіб).
Місце зберігання - місце, що використовується для зберігання спирту етилового, біоетанолу та спиртових дистилятів, або приміщення, що використовується для зберігання алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного реєстру місць зберігання. Склади тимчасового зберігання, митні склади, інші приміщення, призначені для зберігання товарів під митним контролем відповідно до Митного кодексу України, не підлягають внесенню до Єдиного реєстру місць зберігання;
Місце зберігання пального - об`єкт нерухомого майна, відмінний від земельної ділянки, або єдиний (цілісний) майновий комплекс, на території якого здійснюється приймання, навантаження, розвантаження, розміщення та/або видавання пального (власного або отриманого від інших осіб), який належить суб`єкту господарювання на праві власності або користування;
Місце зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або резервуари, ємності, та/або тара (крім споживчої тари, тари споживача та поворотної тари (газові балони) кожна об`ємом до 60 літрів включно), які належать суб`єкту господарювання на праві власності або користування і призначені для зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки таким суб`єктом господарювання.
Відповідно до частини першої статті 28 Закону №3817-IX зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання за наявності ліцензії на право зберігання пального або на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки.
Згідно із частиною другою статті 28 Закону №3817-IX суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право зберігання пального, на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки на кожне місце зберігання пального.
Частиною сьомою статті 28 Закону №3817-IX передбачено, що під час проведення перевірки з питань дотримання вимог цього Закону суб`єкти господарювання, які отримали ліцензію на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки, зобов`язані в день початку перевірки надати посадовим особам податкового органу, які проводять перевірку, інформацію про адреси або кадастрові номери всіх земельних ділянок, на яких розміщені ємності для зберігання пального, їхню кількість та місткість, а також надати таким посадовим особам можливість огляду таких ємностей.
Зі змісту статті 1 Закону №3817-IX вбачається, що зберігання пального є діяльністю, пов`язаною із здійсненням операцій приймання, навантаження, розвантаження, розміщення та/або видавання пального, а місцем зберігання пального для потреб власного споживання є відповідне місце (територія), на якому розташовані споруди, обладнання, резервуари, ємності та/або тара, призначені для його зберігання. Частини перша та друга статті 28 цього Закону передбачають отримання ліцензії саме на кожне місце зберігання пального. 
Отже, для висновку про порушення позивачем вимог частини першої статті 28 Закону №3817-IX контролюючий орган мав встановити не лише факт придбання ТОВ “Норді” пального після анулювання відповідної ліцензії, а й факт здійснення операцій із його зберігання саме за адресою: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 7а.
Як вбачається з акта фактичної перевірки, висновок про зберігання позивачем пального за вказаною адресою у період з 24.07.2024 по 04.02.2026 контролюючий орган зробив передусім на підставі даних Єдиного реєстру акцизних накладних, відповідно до яких за цією адресою відображено придбання 523 781,61 літра пального, а також товарно-транспортних накладних, у яких вул. Ківерцівська, 7а зазначена як пункт розвантаження.
Суд враховує, що такі документи є доказами, які підлягають оцінці у сукупності з іншими матеріалами справи. Водночас самі по собі відомості про адресу, зазначену при документальному оформленні операцій із придбання та перевезення пального, за обставин цієї справи не є беззаперечним підтвердженням його фактичного зберігання саме за цією адресою.
При цьому фактична перевірка ТОВ “Норді” проводилася за адресами: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 83Б та м. Луцьк, вул. Рівненська, 48, офіс 318. Фактична перевірка за адресою: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 7а контролюючим органом не проводилася.
Матеріали перевірки не містять відомостей про проведення посадовими особами контролюючого органу огляду території за адресою: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 7а, виявлення там після 24.07.2024 резервуара чи інших ємностей для зберігання пального, встановлення залишків пального або здійснення фото- чи відеофіксації таких обставин.
Натомість під час безпосереднього обстеження 04.02.2026 місця зберігання пального за адресою: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 83Б посадовими особами відповідача встановлено наявність резервуара Р-9,5 — автозаправного блоку-пункту об`ємом 9,5 мі та зафіксовано наявні в ньому залишки пального.
Суд також враховує, що ТОВ “Норді” ще під час проведення перевірки повідомило контролюючий орган про переміщення резервуара з вул. Ківерцівської, 7а на вул. Ківерцівську, 83Б та надало документи, відповідно до яких таке переміщення відбулося 10.06.2024, тобто до анулювання 24.07.2024 ліцензії на право зберігання пального за попередньою адресою.
Таким чином, наявні у справі докази узгоджуються в тій частині, що резервуар, призначений для зберігання пального, до анулювання ліцензії за адресою: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 7а був переміщений за адресою: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 83Б. Зокрема, про переміщення резервуара та виконання відповідних робіт позивач повідомляв контролюючий орган під час проведення перевірки листом від 09.02.2026 №09/02-1 з відповідними додатками, що прямо відображено в акті перевірки. Водночас під час фактичної перевірки саме за адресою: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 83Б контролюючий орган безпосередньо встановив наявність цього резервуара та пального у ньому.
Посилання відповідача на товарно-транспортні накладні, у яких пунктом розвантаження зазначено вул. Ківерцівську, 7а та які містять печатку ТОВ “Норді” і підписи осіб про отримання пального, наведеного висновку не спростовують. Такі документи дійсно підтверджують документальне оформлення операцій з отримання пального із зазначенням відповідної адреси, однак контролюючим органом не встановлено, що пальне за цими документами фактично розвантажувалося та зберігалося саме за цією адресою.
При цьому позивач ще під час перевірки пояснював зазначення попередньої адреси в документах використанням постачальниками раніше внесених реквізитів та надавав документи на підтвердження фактичного переміщення резервуара. Натомість в акті перевірки контролюючий орган фактично обмежився висновком про те, що надані товариством документи не спростовують порушення, не навівши мотивів, з яких відомості про переміщення резервуара відхилені або визнані недостовірними.
Суд звертає увагу й на положення частини сьомої статті 28 Закону №3817-IX, якими при проведенні перевірки передбачено надання контролюючому органу інформації про місця розташування ємностей для зберігання пального та забезпечення можливості їх огляду. Це додатково свідчить про значення встановлення фактичного місцезнаходження відповідних ємностей при перевірці дотримання вимог законодавства щодо зберігання пального. 
Отже, сукупність установлених обставин підтверджує придбання ТОВ “Норді” пального у спірний період, проте не дає достатніх підстав для висновку про його фактичне зберігання саме за адресою: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 7а після анулювання 24.07.2024 відповідної ліцензії.
Саме по собі зазначення цієї адреси в акцизних та товарно-транспортних накладних, за наявності документів про попереднє переміщення резервуара та відсутності встановлених під час фактичної перевірки резервуарів, ємностей або пального за цією адресою, не є достатнім для висновку про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною першою статті 28 Закону №3817-IX.
Відповідно до пункту 36 частини другої статті 73 Закону №3817-IX за зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки без наявності ліцензії на право зберігання пального до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за перше порушення – 4 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року; за друге порушення – 8 розмірів мінімальної заробітної плати; за третє та наступні порушення – 85 розмірів мінімальної заробітної плати.
Відтак відповідачем не доведено фактичного зберігання ТОВ “Норді” пального без відповідної ліцензії за адресою: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 7а, у період з 24.07.2024 по 04.02.2026, а тому висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог частини першої статті 28 Закону №3817-IX та, відповідно, наявність передбачених пунктом 36 частини другої статті 73 цього Закону підстав для застосування фінансової санкції є необґрунтованим.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У цій справі відповідачем доведено наявність передбачених законом підстав для призначення та проведення фактичної перевірки ТОВ “Норді”, тоді як доводи позивача про порушення контролюючим органом процедури її призначення та проведення не знайшли підтвердження під час розгляду справи.
Разом з тим встановлені контролюючим органом обставини підтверджують придбання позивачем пального та зазначення в документах щодо його придбання і перевезення адреси: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 7а, однак не підтверджують фактичного знаходження за цією адресою у спірний період резервуарів, інших ємностей або самого пального.
Натомість наявні у справі документи свідчать про переміщення резервуара 10.06.2024 за адресою: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 83Б, а під час проведеного 04.02.2026 обстеження саме за цією адресою контролюючим органом безпосередньо встановлено резервуар Р-9,5 та наявність у ньому пального.
За таких обставин відповідач не довів належними та достатніми доказами обставину, яка стала підставою для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, у зв`язку із чим податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 04.03.2026 №0042490902 є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги ТОВ “Норді” – задоволенню.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Звертаючись до суду із цим позовом, позивач сплатив судовий збір у сумі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 10.06.2026 №71580.
З огляду на задоволення позову на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 2662,40 грн.
Доказів понесення позивачем інших судових витрат станом на час ухвалення рішення суду не надано.
Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС України у Волинській області від 04.03.2026 №0042490902.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Норді” за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судовий збір у сумі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Норді” (43020, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Рівненська, будинок 48, офіс 318; ідентифікаційний код юридичної особи 44965236).
Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 44106679).

Суддя Н. В. Стецик