Справа № 525/423/26
Провадження № 1-кп/525/83/2026 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

24.08.2026 селище Велика Багачка
Великобагачанський районний суд Полтавської області у складі: 
головуючої судді ОСОБА_1 , 
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.12.2025 за №12025175610000159 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лідине Білопільського району Сумської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні маючого малолітню дитину, в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України,
у с т а н о в и в:
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №179 від 24.06.2023 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-снайпера 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону вказаної військової частини та зараховано до списку особового складу, поставлено на всі види забезпечення.
Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.
За ч. 4 ст. 15 даного Закону особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний та практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 15 цього Закону, теоретичний та практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.
У свою чергу, за ч. 9 ст. 15 зазначеного Закону, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Наведеним положенням кореспондують норми абз. 2 ч. 2 ст. 16 вказаного Закону, за яким водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів – на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`явити для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Натомість, згідно ч. 10 ст. 15 цього Закону, забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Усупереч даним положенням законодавства, ОСОБА_4 перебуваючи у с. Корнієнки Миргородського району Полтавської області, у невстановлений в ході проведення досудового розслідування час, але не пізніше 12.11.2025, з метою отримання можливості керування транспортними засобами, маючи умисел на виготовлення підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вступив у попередню змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою з метою виготовлення завідомо підробленого документу.
Так, ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , у невстановлений в ході проведення досудового розслідування час, але не пізніше 12.11.2025, під час перегляду мережі Інтернет, виявив посилання на застосунок «Телеграм» із рекламою про виготовлення посвідчення водія, після чого перейшов за даним посиланням, де розпочав листування з невстановленою досудовим розслідуванням особою з метою виготовлення завідомо підробленого документу. У ході листування з зазначеною особою вони узгодили зміст виконуваних функцій кожного, а саме: невідома особа повідомила ОСОБА_4 , що йому необхідно надати для виготовлення посвідчення водія копію ID-картки, зразок свого підпису, фотозображення та грошові кошти у сумі 20000 грн., що являється винагородою за виготовлення та відправку посвідчення водія, після цих дій невстановлена в ході досудового розслідування особа здійснить виготовлення, відправку посвідчення водія засобами поштового зв`язку «Нова Пошта».
У подальшому ОСОБА_4 надав невстановленій слідством особі копію ID-картки, зразок свого підпису та фотозображення, а невстановлена слідством особа внесла персональні дані ОСОБА_4 в бланк посвідчення водія, після чого направила підроблене посвідчення водія за допомогою засобу поштового зв`язку «Нова Пошта» до відділення №1, що розташоване за адресою: с. Попове, Миргородський район, Полтавська область. Дії ОСОБА_4 та невстановленої слідством особи, були охоплені спільним умислом на виготовлення підробленого офіційного документу, з розподілом функцій.
Після чого, ОСОБА_4 отримав поштою від невстановленої особи виготовлене на його замовлення підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 з дозволом керування транспортними засобами категорії «А1», «А», «В», видане, згідно його змісту, 12.11.2025 територіальним сервісним центром 8041, бланк якого не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу, та містить фотозображення ОСОБА_4 .
Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів
№СЕ-19/117-25/27694-ДД від 30.12.2025, бланк посвідчення водія серії та номеру НОМЕР_2 , на пластиковій основі з вихідними типографськими даними «ПК Україна. Зам. 22-3487. 2025 р. І кв.», заповнений на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу (тобто є підробленим).
У подальшому, 21 грудня 2025 року близько 16 год. 40 хв. ОСОБА_4 , рухаючись за кермом мотоцикла марки «ІЖ Планета 4К» в межах с. Корнієнки Миргородського району Полтавської області, був зупинений за порушення Правил дорожнього руху працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №3 Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області.
Після цього, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, пред`явив працівникам СРПП ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області посвідчення водія серії та номеру НОМЕР_2 на своє ім`я.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, підтвердив усі фактичні обставини кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, правові наслідки розгляду кримінального провадження за спрощеною процедурою йому роз`яснені та зрозумілі, підтвердив добровільність своєї позиції щодо можливості здійснення розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Від надання пояснень відмовився, згідно положень ст. 63 Конституції України.
Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Оскільки фактичні обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності позицій учасників судового розгляду немає, їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за доцільне не досліджувати доказів стосовно цих обставин справи.
Отже, установивши фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, вивчивши письмові докази, які характеризують особу обвинуваченого, судом достовірно встановлено наступне.
Своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою його використання, вчинене групою осіб за попередньою змовою та у використанні завідомо підробленого документа (посвідчення водія), ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, його дії вірно кваліфіковані за ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керуючись ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд ураховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, одне з яких є кримінальним проступком, а інше - нетяжким злочином, за місцем проживання та місцем проходження військової служби характеризується позитивно, одружений, на утриманні має малолітню дитину, є військовослужбовцем, рахується таким, що самовільно залишив військову частину, у силу ст. 89 КК України раніше не судимий. При цьому, вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує те, щоб покарання не було для обвинуваченого «непосильним тягарем» у розумінні практики Європейського суду з прав людини. 
Відповідно до положень ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Тому, беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та з метою запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, слід призначити йому покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, з установленням іспитового строку.
Обрані обвинуваченому вид та міра покарання, на переконання суду, відповідають не тільки тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованими та будуть відповідати цілям покарання. 
Ураховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд приходить до висновку про відсутність підстав обрання відносно нього запобіжного заходу, відповідних клопотань прокурором заявлено не було.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.
По справі маються процесуальні витрати на залучення експерта, загальна сума яких становить 3119 грн. 90 коп. 
Відповідно до положень ст. 122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Таким чином підлягають стягненню з обвинуваченого процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта у розмірі 3119 грн. 90 коп. 
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. Одночасно із вирішенням питання про долю речових доказів, суд вирішує питання про скасування арештів накладених під час досудового розслідування, у порядку ч. 4 ст. 174 КПК України. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 31, 176-179, 349, 369-371, 373-376, 394, 395 КПК України, 
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі. 
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік. 
У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи передбачені пробаційною програмою. 
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувати.
Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.12.2025 на посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене в ході огляду від 21.12.2025 в період часу з 20 години 38 хвилин по 22 годину 10 хвилин, після набрання вироком законної сили. 
Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:
- посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке знаходиться у матеріалах кримінального провадження №12025175610000159, знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 3119 (три тисячі сто дев`ятнадцять) гривень 90 копійок.
Згідно зі ч. ч. 6, 7 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя    ОСОБА_1