ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
^_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2026 року | м. Одеса | Справа № 916/3416/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Л.В. Поліщук, 
суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,
секретар судового засідання – І.С. Мисько,
за участю представників сторін:
від позивача: А.В. Урсолова
від відповідача: О.Г. Таштанова
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» та Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний»
на рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2026 (суддя О.В. Цісельський, м. Одеса, повне рішення складено 27.03.2026)
у справі №916/3416/25
за позовом Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний»
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп»
про стягнення 5 557 486,64 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог 
Державне підприємство «Морський торговельний порт «Південний» (надалі також – Порт) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» (надалі також – Товариство), в якій просило стягнути з відповідача штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язання за договором підряду №Т/ТВ-276/20 від 17.11.2020 у загальному розмірі 5 557 486,64 грн, з яких: 4 782 023,39 грн – пеня за прострочення строку виконання зобов`язання за договором у розмірі 0,5 відсотка вартості робіт та 775 463,65 грн – штраф за прострочення виконання зобов`язання понад тридцять днів за договором у розмірі 15 відсотків вартості вказаної роботи.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору підряду №Т/ТВ-276/20 від 17.11.2020 в частині прострочення строків виконання ІІ та ІІІ етапів робіт, передбачених умовами договору.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3416/25 за правилами загального позовного провадження.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.03.2026 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» пеню у сумі 956 404,68 грн, штраф у сумі 155 092,65 грн та судовий збір в розмірі 83 362,30 грн. В решті позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що порушення відповідачем умов договору підряду №Т/ТВ-276/20 від 17.11.2020 щодо якості робіт ІІ та ІІІ етапів та їх своєчасного виконання є достатньою правовою підставою для застосування позивачем штрафних санкцій за порушення строків виконання робіт відповідачем, передбачених пунктами 7.2., 7.5 договору.
Разом з тим, встановивши за результатами розгляду даного спору правомірність заявлених позивачем вимог в частині стягнення з відповідача 4 782 023,39 грн пені за період з 18.05.2021 по 18.11.2021 та штрафу у розмірі 775 463,25 грн, суд, виходячи із обставин справи, зазначив про наявність підстав для зменшення їх розміру на 80%, тобто, пені до 956 404,68 грн та штрафу до 155 092, 65 грн.
Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп»
Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» звернулося із апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Мотивуючи апеляційну скаргу, Товариство, зокрема, зазначило, що судом першої інстанції було проігноровано той факт, що відповідач вчасно виконав свої зобов`язання щодо виконання робіт по ІІ етапу, адже проектна документація та акт її здавання-приймання по ІІ етапу робіт за договором були передані Товариством до Порту в передбачений договором строк – 17.05.2021. Те, що Порт, порушуючи умови договору, не повернув Товариству підписаний зі свого боку акт здавання-приймання розробленої документації і при цьому не склав відповідний передбачений пунктом 2.7. договору двосторонній акт з переліком необхідних доопрацювань — це безпідставна, не передбачена умовами договору затримка з боку Порту процесу здавання-приймання документації на ІІ етапі, а не порушення строків виконання з боку Товариства.
Скаржник наголосив на тому, що наявність зауважень позивача щодо проектної документації, викладених ним у листах (які надходили із тривалими затримками і які часто суперечили один одному та умовам договору), дає позивачу право вимагати усунення недоліків, але не дає йому права нараховувати пеню за прострочення виконання, бо робота вже фактично виконана і її результати надані разом з актом здавання-приймання в передбачений договором строк.
Так, права замовника, визначені умовами договору та нормами законодавства, передбачають, що якщо робота виконана з недоліками (в тому числі в документації), замовник має право вимагати безоплатного усунення недоліків у розумний строк, пропорційного зменшення ціни або відшкодування своїх витрат на усунення недоліків.
При цьому пункт 2.2. договору передбачає, що якість розробленої проектної документації визначається експертним звітом (тобто, за результатами завершення ІІІ етапу робіт та проходження процедури експертизи). Таким чином, згідно умов договору за відсутності експертного звіту права заявляти про «недоліки» на ІІ етапі його виконання позивач взагалі не мав, і тим більше не мав права не повертати відповідачу підписаний акт здавання-приймання розробленої проектної документації з цієї підстави, тим самим унеможливлюючи перехід до ІІІ етапу робіт та власне отримання експертного звіту після його завершення.
Враховуючи, що за умовами пункту 2.2. договору якість розробленої проектної документації визначається експертним звітом, визначення судом якості робіт на підставі листів позивача є безпідставним. У свою чергу, позивачем не подано жодного належного, у розумінні процесуального закону, доказу на підтвердження наявності цих недоліків, - крім власних односторонніх листів, складених з порушенням вимог пунктів 2.7., 2.9. договору щодо форми та змісту вираження зауважень. При цьому в матеріалах справи міститься підтвердження передання Товариством до Порту документів з правками 15.07.2021.
На переконання апелянта, у даній ситуації, коли замовник відмовляється підписувати акт здавання-приймання розробленої проектної документації, посилаючись на недоліки, але при цьому порушує передбачену договором процедуру їх фіксації, відбувається прострочення кредитора (стаття 613 Цивільного кодексу України).
Крім того, Товариство, посилаючись на те, що договір було укладено за наданим замовником проектом після проведення тендерної процедури, зазначило, що місцевий господарський суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин доктрину «Contra Proferentem» (тлумачення договору проти того, хто його склав), з огляду на що тлумачення всіх умов договору, на яких акцентував увагу відповідач, повинно було здійснюватися судом на користь відповідача. 
Також скаржник зауважив на тому, що суд першої інстанції вірно встановив відсутність доказів завдання позивачу будь-яких збитків чи погіршення його фінансового стану, проте стягнення з відповідача суми понад 1 млн. грн за таких обставин перетворює неустойку із засобу стимулювання на інструмент безпідставного збагачення кредитора.
Позиція Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп»
У відзиві на апеляційну скаргу Порт просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги Товариства. 
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач, зокрема, зазначив, що з огляду на положення пункту 1.1. додаткової угоди №1 до договору підряду №Т/ТВ-276/20 від 17.11.2020 та додатку №4 до цієї додаткової угоди, граничний строк розроблення проектної документації (ТЕО) та звіту оцінки впливу на довкілля (ОВД) було саме 17.05.2021, тобто саме до цієї дати включно відповідний акт здавання-приймання розробленої документації мав бути вже підписаний сторонами договору, з урахуванням усіх доопрацювань та виправлень недоліків; ІІ етап робіт не було виконано в обумовлений договором строк (до 17.05.2021) через відповідні дії підрядника.
При цьому посилання відповідача щодо недотримання позивачем форми вмотивованих зауважень до виконаної роботи є занадто формалістичними, а також взагалі не можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції, адже не зазначались відповідачем у відзиві на позовну заяву.
Твердження відповідача щодо відсутності у позивача права нарахування пені та права заявляти про відповідні недоліки виконаної роботи Порт вважає необґрунтованими та такими, що суперечать положенням договору, оскільки позивачем було здійснено нарахування пені саме за прострочення виконання зобов`язання, адже попри доводи відповідача, що робота була виконана, не було підписано акт виконаних робіт, яким мав бути завершений ІІ етап робіт через наявні в технічній документації недоліки.
Також позивач зазначив, що прострочення кредитора у даному випадку відсутнє, так як саме від підрядника не надходило жодних відповідей або заперечень на листи замовника протягом червня-липня 2021 року з моменту надання замовником зауважень до ТЕО.
На переконання позивача, оскільки відповідачем жодним чином не оспорювались зауваження позивача на момент отримання листів із вимогами щодо усунення недоліків, то доводи відповідача щодо суперечливості заперечень та їх невідповідності законодавству та завданню на проектування є безпідставними та необґрунтованими.
Щодо застосування до спірних правовідносин доктрини «Contra Proferentem» (тлумачення договору проти того, хто його склав) позивач зазначив, що умови укладеного між сторонами договору чітко визначені та зрозумілі, а спроби відповідача застосувати у даному випадку зазначений принцип є лише намаганням останнього в цілком зрозумілих умовах договору виявити невідповідність. Враховуючи принцип свободи договору, у підрядника була можливість висловлювати зауваження, вказувати на відсутність ясності або необґрунтованості окремих положень договору, надавати пропозиції щодо їх зміни, а тому доводи відповідача ґрунтуються лише на власних переконаннях та суперечать обставинам даного спору.
Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний»
Державне підприємство «Морський торговельний порт «Південний» не погодилось з рішенням Господарського суду Одеської області від 27.03.2026 в частині зменшення на 80% розміру штрафних санкцій, у зв`язку з чим подало на нього апеляційну скаргу, в якій просило оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги Порт послався на те, що відповідачем не доведено винятковості випадку, який був би підставою для зменшення розміру неустойки. Навпаки, з дій відповідача вбачається, що останнім порушено умови договору щодо строків виконання робіт, термін прострочення виконання робіт на даний час становить майже п`ять років. Разом з тим, підписавши договір підряду та в подальшому додаткову угоду №1 до цього договору, відповідач повністю погодився з його умовами, викладеними в пункті 1.1. договору та в додатку №4 до додаткової угоди №1, щодо взяття на себе обов`язку виконання робіт, строку їх виконання та погодився з розміром штрафних санкцій за порушення строку виконання цього зобов`язання (пункти 7.1., 7.2. договору). Враховуючи факт невиконання відповідачем умов договору в частині виконання ІІ і ІІІ етапів робіт, за порушення даного зобов`язання він повинен нести відповідальність, передбачену умовами договору, в повному обсязі.
Крім того, скаржник звернув увагу на те, що він є підприємством державної форми власності, яке має стратегічне значення для економіки держави, тобто несвоєчасне отримання коштів від виробничої діяльності підприємства має негативний вплив для бюджету країни та створює несприятливі умови для розрахунків з контрагентами за іншими договорами.
Позиція Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» щодо апеляційної скарги Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний»
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, посилаючись на те, що ні закон, ні правові висновки Верховного Суду не містять обов`язку відповідача доводити винятковість його випадку, натомість містять право суду самостійно оцінити всі обставини та прийняти обґрунтоване та вмотивоване рішення, що і було зроблено судом першої інстанції у частині зменшення розміру штрафних санкцій.
Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» Південно-західним апеляційним господарським судом зареєстровано 16.04.2026 за вх.№1542/26.
Одночасно скаржником заявлено клопотання (вх.№1545/26 від 16.04.2026) про відстрочення сплати судового збору.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, О.Ю. Аленіна, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2026.
Апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» Південно-західним апеляційним господарським судом зареєстровано 20.04.2026 за вх.№1581/26.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.04.2026 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, О.Ю. Аленіна.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду 21.04.2026 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» та Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2026 у справі №916/3416/25 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/3416/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
24.04.2026 матеріали справи №916/3416/25 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду 29.04.2026 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» про відстрочення сплати судового збору. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2026 у справі №916/3416/25 залишено без руху з підстав несплати судового збору. 
Ще однією ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду 29.04.2026 апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2026 у справі №916/3416/25 залишено без руху з підстав несплати судового збору.
06.05.2026 Державним підприємством «Морський торговельний порт «Південний» направлено засобами поштового зв`язку заяву про усунення недоліків апеляційної скарги (вх.№1581/26/Д1 від 08.05.2026). 
Крім того, 06.05.2026 Державним підприємством «Морський торговельний порт «Південний» направлено засобами поштового зв`язку додаткові пояснення до апеляційної скарги (вх.№1581/26/Д2 від 08.05.2026).
08.05.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (вх.№1542/26/Д2 від 08.05.2026).
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2026 у справі №916/3416/25. Встановлено позивачу строк до 27.05.2026 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2026 у справі №916/3416/25 призначено на 16.06.2026 о 10:30 год.
Іншою ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2026 у справі №916/3416/25. Встановлено відповідачу строк до 27.05.2026 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Крім того, апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2026 у справі №916/3416/25 об`єднано з апеляційним провадженням за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2026 у справі №916/3416/25. Постановлено апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» розглянути одночасно з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» у судовому засіданні 16.06.2026 о 10:30.
14.05.2026 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» - адвокатом Таштановою О.Г. через систему «Електронний суд» подано клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№1542/26/Д3 від 15.05.2026), яке мотивоване неможливістю участі адвоката у судовому засіданні у зв`язку з відпусткою.
14.05.2026 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» - адвокатом Таштановою О.Г. через систему «Електронний суд» подано відзив на апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» (вх.№1542/26/Д4 від 15.05.2026).
27.05.2026 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» - адвокатом Таштановою О.Г. через систему «Електронний суд» подано клопотання про закриття апеляційного провадження за скаргою позивача (вх.№2160/26 від 28.05.2026).
В обґрунтування заявленого клопотання відповідач послався на те, що згідно із долученою позивачем до його апеляційної скарги Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, з 06.04.2026 Державне підприємство «Морський торговельний порт «Південний» перебуває в стані припинення. 
Відповідач зазначив, що звертаючись до суду з апеляційною скаргою від імені Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний», Артем Литвинов зазначає свою посаду як «директор» та надає наказ про призначення директора від 19.03.2026. Однак цей наказ втратив свою чинність у частині представництва інтересів позивача в суді з 06.04.2026, оскільки в силу імперативної вимоги частини четвертої статті 105 Цивільного кодексу України повноваження щодо управління та представництва перейшли до голови комісії з припинення (перетворення), а використання Литвиновим А.В. посади «директор» при підписанні процесуальних документів після 06.04.2026 є грубим порушенням порядку представництва, адже його правовий статус як директора був обмежений законом у зв`язку з початком процедури реорганізації. При цьому відповідач послався на наказ Міністерства розвитку громад та територій України №381 від 26.02.2026, яким головою комісії визначено Волошина В.Є., наголошуючи на розбіжності із випискою з ЄДР, де зазначено Литвинова А.В., та стверджував, що така суперечливість правового статусу представника позивача унеможливлює підтвердження його повноважень та ставить під сумнів легітимність самого запису в ЄДР.
Також, як вказував відповідач, свідченням суперечливої процесуальної поведінки позивача є також те, що поза межами судового процесу Литвинов А.В. діє у статусі голови комісії, що підтверджується надісланим на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» листом за його підписом як «голови комісії з перетворення» (копія листа, отриманого Товариством від Порту за підписом Литвинова А.В. як голови комісії додається до клопотання), а у суді – як директор.
Додатково відповідач звернув увагу суду на нелегітимність подальших процесуальних дій позивача, спрямованих на усунення недоліків апеляційної скарги (в частині сплати судового збору) та надання додаткових документів.
З урахуванням викладеного, відповідач просив закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» у справі №916/3416/25 на підставі пункту 2 частини першої статті 264 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.
На підтвердження заявленого клопотання відповідачем надано копію листа Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» за підписом голови комісії з перетворення Литвинова А.В. на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» та наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 26.02.2026 №381 «Про реорганізацію шляхом перетворення державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний»».
29.05.2026 від Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» (вх.№1542/26/Д5 від 29.05.2026), який був направлений засобами поштового зв`язку 26.05.2026.
30.05.2026 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» - адвокатом Таштановою О.Г. через систему «Електронний суд» подано клопотання про долучення до матеріалів справи нових доказів (вх.№2210/26 від 01.06.2026), а саме, листа Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» №3349/01/115/26 від 29.05.2026, який, як стверджує відповідач, є офіційною відповіддю Порту на вимогу Товариства повернутися до виконання умов договору підряду №Т/ТВ-276/20 від 17.11.2020 та належним чином оформити претензії, і в якому, за доводами відповідача, позивач офіційно заявляє, що складання двостороннього акта із переліком необхідних доопрацювань та термінів їх виконання є неможливим.
Одночасно відповідач заявив клопотання про визнання причин неподання доказу до суду першої інстанції та після встановленого судом строку (27.05.2026) поважними та поновлення відповідачу встановленого судом процесуального строку для подання цього клопотання. Обґрунтовуючи неможливість подання вказаного доказу у встановлені процесуальним законом строки, відповідач зазначив, що вказаний доказ фізично не існував як на момент розгляду справи судом першої інстанції, так і на момент закінчення встановленого ухвалою апеляційного суду строку для подання клопотань (27.05.2026); лист №3349/01/115/26 був складений та підписаний Портом лише 29.05.2026 та отриманий Товариством електронними каналами зв`язку в цей же день.
09.06.2026 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» - адвокатом Таштановою О.Г. через систему «Електронний суд» подано клопотання про повернення відзиву позивача на апеляційну скаргу відповідача (вх.№1542/26/Д6 від 09.06.2026), яке мотивоване тими ж обставинами, що й клопотання відповідача про закриття апеляційного провадження за скаргою позивача.
09.06.2026 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» - адвокатом Таштановою О.Г. через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив на апеляційну скаргу (вх.№1542/26/Д7 від 09.06.2026).
12.06.2026 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» - адвокатом Таштановою О.Г. через систему «Електронний суд» подано клопотання про долучення доказів (вх.№1542/26/Д8 від 12.06.2026), а саме, листа Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» №3640/01/115/26 від 11.06.2026, який, як стверджує відповідач, є офіційною відповіддю Порту на вимогу Товариства повернутися до виконання умов договору підряду №Т/ТВ-276/20 від 17.11.2020 та належним чином оформити претензії, і в якому, за доводами відповідача, позивач самостійно формулює правову позицію, згідно з якою пункт 2.7. договору (двосторонній акт з переліком доопрацювань) застосовується виключно у контексті акту виконаних робіт і не стосується акту здавання-приймання розробленої проектної документації (ІІ етап). Крім того, відповідач просив долучити до матеріалів справи відповідь Товариства від 12.06.2026 на вказаний лист Порту.
Одночасно відповідач заявив клопотання про визнання причин неподання доказу до суду першої інстанції та після встановленого судом строку (27.05.2026) поважними та про поновлення відповідачу встановленого судом процесуального строку для подання цього клопотання. Обґрунтовуючи неможливість подання вказаного доказу у встановлені процесуальним законом строки, відповідач зазначив, що вказаний доказ фізично не існував як на момент розгляду справи судом першої інстанції, так і на момент закінчення встановленого ухвалою апеляційного суду строку для подання клопотань (27.05.2026); лист був складений та підписаний Портом лише 11.06.2026 та отриманий Товариством електронними каналами зв`язку в цей же день.
12.06.2026 представником Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» - Урсоловою А.В. через систему «Електронний суд» подано заперечення на клопотання про повернення відзиву позивача на апеляційну скаргу відповідача (вх.№1542/26/Д9 від 12.06.2026).
Позивач зазначив, що представник відповідача посилається на наказ Міністерства розвитку громад та територій України №381 від 26.02.2026, який був виданий Міністерством до призначення на посаду директором Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» Литвинова А.В., що логічним чином пояснює його відсутність у складі комісії з перетворення. В подальшому наказом Міністерства розвитку громад та територій України №705 від 02.04.2026 «Про внесення змін до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 26 лютого 2026 року №381» головою комісії з перетворення Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» визначено директора Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» Литвинова А.В. (копія наказу додається). Наведене, по-перше, цілком узгоджується із змістом виписки з ЄДР, а, по-друге, спростовує доводи представника відповідача про неможливість підтвердження повноважень директора Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» та сумніви щодо легітимності запису в ЄДР. При цьому наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 19.03.2026 №19-ОС «Про призначення директора Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний», яким Литвинова А.В. призначено на посаду директора підприємства, є на даний час чинним. Тобто наразі Литвинов А.В. є директором Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» та одночасно з цим головою комісії з перетворення підприємства.
12.06.2026 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» - адвокатом Таштановою О.Г. через систему «Електронний суд» подано додаткові пояснення до клопотання про повернення відзиву позивача на апеляційну скаргу відповідача (вх.№1542/26/Д10 від 12.06.2026), відповідно до яких відповідач зазначив, що наказ Міністерства розвитку громад та територій України №705 від 02.04.2026 не усуває процесуальної вади, на яку Товариство вказувало у клопотанні, адже відзив на апеляційну скаргу відповідача підписано Литвиновим А.В. із зазначенням посади «директор», а не «голова комісії з перетворення».
У судовому засіданні 16.06.2026 протокольною ухвалою задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та відкладено розгляд справи на 25.06.2026 о 14:00.
У судовому засіданні, яке відбулось 25.06.2026, було порушено питання щодо заявлених відповідачем клопотань.
Протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 25.06.2026 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття апеляційного провадження за скаргою позивача (вх.№2160/26 від 28.05.2026), виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
За положеннями пункту 1 частини першої статті 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників, суб`єкта управління державної або комунальної власності або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.
Частинами третьою та четвертою статті 105 Цивільного кодексу України унормовано, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.
З матеріалів справи вбачається, що 26.02.2026 Міністерство розвитку громад та територій України, керуючись статтями 104, 106-108 Цивільного кодексу України, статтею 14 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб», пунктом 1 частини першої статті 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», Порядку перетворення державного підприємства в акціонерне товариство, товариство з обмеженою відповідальністю, 100 відсотків акцій (часток) якого належать державі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2025 №1104, ураховуючи лист Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» від 26.02.2026 №1090/09/120/26, видало наказ №381 «Про реорганізацію шляхом перетворення державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний»», яким, зокрема, вирішило реорганізувати Державне підприємство «Морський торговельний порт «Південний» (код згідно ЄДРПОУ 04704790) шляхом його перетворення в Товариство з обмеженою відповідальністю «Морський торговельний порт «Південний», 100 відсотків часток у статутному капіталі якого належать державі; утворити комісію з перетворення Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» (код згідно ЄДРПОУ 04704790) у Товариство з обмеженою відповідальністю «Морський торговельний порт «Південний» (далі – комісія з перетворення) та затвердити її склад, що додається. 
Згідно з додатком до цього наказу, головою Комісії з перетворення призначено т.в.о. директора Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» Волошина В.Е.
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 19.03.2026 №19-ОС «Про призначення директора Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» Литвинова А.В. призначено на посаду директора підприємства з 20.03.2026.
У подальшому наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 02.04.2026 №705 «Про внесення змін до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 26 лютого 2026 року №381» внесено зміни до складу комісії з перетворення Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний», утвореної наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 26.02.2026 №381 «Про реорганізацію шляхом перетворення державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний»». Відповідно до внесених змін головою комісії з перетворення Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» призначено директора Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» Литвинова А.В.
Таким чином, наразі Литвинов А.В. є директором Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» та одночасно з цим головою комісії з перетворення підприємства, що узгоджується із відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань.
У зв`язку з наведеним, відсутні підстави вважати, що апеляційну скаргу, яку від імені Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» підписано Литвиновим А.В., подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати, а відтак, відсутні підстави для закриття апеляційного провадження відповідно до пункту 2 частини першої статті 264 Господарського процесуального кодексу України. 
З цих же підстав протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 25.06.2026, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про повернення відзиву позивача на апеляційну скаргу відповідача (вх.№1542/26/Д9 від 12.06.2026).
У зв`язку з тим, що судом було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про повернення відзиву позивача на апеляційну скаргу відповідача (вх.№1542/26/Д9 від 12.06.2026), у судовому засіданні 25.06.2026 також були залишені без розгляду додаткові пояснення до клопотання про повернення відзиву позивача на апеляційну скаргу відповідача (вх.№1542/26/Д10 від 12.06.2026). 
Крім того, протокольною ухвалою апеляційного суду, постановленою у судовому засіданні 25.06.2026, відмовлено у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи нових доказів (вх.№2210/26 від 01.06.2026), а саме, листа Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» №3349/01/115/26 від 29.05.2026, та клопотання про долучення доказів (вх.№1542/26/Д8 від 12.06.2026), а саме, листа Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» №3640/01/115/26 від 11.06.2026 і відповіді Товариства від 12.06.2026 на нього, а долучені до цих клопотань додаткові докази - залишено без розгляду, виходячи з наступного.
Згідно із положеннями статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. 
За умовами частин другої, третьої статті 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Межі перегляду в суді апеляційної інстанції передбачено у статті 269 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до частини першої якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною третьою статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Наведені положення передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи», і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою). Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №909/722/14.
Відповідно до висновку щодо застосування приписів статей 80, 269 Господарського процесуального кодексу України, викладеного Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06.02.2019 у справі №916/3130/17 та від 18.06.2020 у справі №909/965/16, від 26.02.2019 у справі №913/632/17, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи.
При цьому за імперативним приписом частини четвертої статті 13 названого Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.
Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.07.2021 у справі №46/603.
Окрім того, колегія суддів зауважує на тому, що неприйнятною є ситуація, коли суд першої інстанції прийняв рішення, а заявник апеляційної скарги просить долучити до матеріалів справи докази, отримані після вирішення справи судом першої інстанції.
Апеляційний перегляд рішення місцевого господарського суду повинен здійснюватися з урахуванням тих документів, які були наявні у матеріалах справи на час постановлення оскаржуваного рішення і які суд першої інстанції мав можливість дослідити та оцінити. Навпаки, саме допущення можливості прийняття судом апеляційної інстанції нових доказів, які за відсутності поважних та об`єктивних причин не були подані до місцевого господарського суду, матиме наслідком порушення принципу правової визначеності, ключовим елементом якої є однозначність та передбачуваність правозастосування, системність і послідовність у діяльності органів судової влади.
Саме такий сталий правовий висновок стосовно того, що відсутність існування доказів на момент прийняття судового рішення місцевим господарським судом виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції цих додаткових доказів, викладено Верховним Судом у постановах від 11.09.2019 у справі №922/393/18, від 26.02.2019 у справі №913/632/17, від 06.03.2019 у справі №916/4692/15.
З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для залучення до матеріалів справи нових доказів, тобто таких, що з`явилися вже після прийняття оскаржуваного рішення місцевого господарського суду.
Також у судовому засіданні 25.06.2026 протокольною ухвалою суду було залишено без розгляду відповідь відповідача на відзив на апеляційну скаргу (вх.№1542/26/Д7 від 09.06.2026), з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 161 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частини друга – четверта статті 161 Господарського процесуального кодексу України).
В свою чергу, відповідно до статей 258 та 263 Господарського процесуального кодексу України заявами по суті справи на стадії апеляційного провадження є саме апеляційна скарга та відзив на апеляційну скаргу.
Таким чином, враховуючи, що у апеляційному провадженні заявами по суті справи є апеляційна скарга і відзив на апеляційну скаргу, а подання відповіді на відзив при перегляді справи у апеляційному провадженні не передбачено, і суд апеляційної інстанції у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 161 Господарського процесуального кодексу України, не вважав за необхідне та не надавав відповідачу дозволу на подання додаткових пояснень щодо окремих питань, які б виникли при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, у тому числі і необхідності подання відповіді на відзив та не призначав строк для їх подання, відповідно до частини другої статті 118 Господарського процесуального кодексу України, подана відповідачем відповідь на відзив апеляційний суд залишає без розгляду. 
З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, у судовому засіданні 25.06.2026 протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 25.08.2026 о 10:30 год. 
З огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.06.2026 вирішено розглянути апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» та Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2026 у справі №916/3416/25 поза межами строку, встановленого у частині першій статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк.
Між тим, суддя зі складу колегії суддів, який не є суддею-доповідачем, О.Ю. Аленін з 03.08.2026 по 04.09.2026 перебуває у відпустці відповідно до наказу голови суду від 21.07.2026 №192-в, що унеможливлює розгляд у судовому засіданні, призначеному на 25.08.2026 о 10:30 год, апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» та Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2026 у справі №916/3416/25 у строки, які встановлені Господарським процесуальним кодексом України.
Враховуючи викладене, 24.08.2026 за розпорядженням керівника апарату суду №201 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/3416/25.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.08.2026 для розгляду справи №916/3416/25 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.08.2026 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» та Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2026 у справі №916/3416/25 прийнято до провадження у зміненому складі колегії суддів: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран.
24.08.2026 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» - адвокатом Таштановою О.Г. через систему «Електронний суд» подано клопотання про розгляд справи по суті спочатку у зв`язку зі зміною складу колегії суддів (вх.№1542/26/Д14 від 24.08.2026), яке задоволено судом протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 25.08.2026.
У судовому засіданні 25.08.2026 було порушено питання щодо наданих позивачем додаткових пояснень до апеляційної скарги (вх.№1581/26/Д2 від 08.05.2026).
Встановивши, що додаткові пояснення до апеляційної скарги (вх.№1581/26/Д2 від 08.05.2026) фактично є доповненням до апеляційної скарги, які були надані поза межами строку, встановленого частиною першою статті 266 Господарського процесуального кодексу України для їх подання, залишила вказані письмові пояснення без розгляду на підставі статті 118 Господарського процесуального кодексу України.
У судових засіданнях, які за клопотанням сторін проводились в режимі відеоконференції, представники сторін надали усні пояснення, відповідно до яких підтримали свої правові позиції у справі.
За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне. 
Фактичні обставини справи
17.11.2020 між Державним підприємством «Морський торговельний порт «Южний», яке в подальшому на підставі постанови Кабінету Міністрів України №341 від 17.04.2019 було перейменовано на Державне підприємство «Морський торговельний порт «Південний», далі – замовник, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп», далі – підрядник, укладено договір підряду №Т/ТВ-276/20 (далі – договір), за умовами пункту 1.1. якого підрядник зобов`язується за завданням замовника в межах зведеного кошторису виконати передбачені цим договором роботи з розроблення техніко-економічного обґрунтування «Будівництво перевантажувального комплексу імпортних навалювальних вантажів ДП «МТП «Южний» за адресою: Одеська обл. м. Южне, вул.Берегова, 13» (далі - робота), здати виконану роботу замовнику, згідно переліку, кількістю та за ціною, зазначеними в додатку №1 (перелік та вартість робіт), який є невід`ємною частиною цього договору, а замовник - прийняти виконану роботу і оплатити її вартість на умовах цього договору.
Згідно із пунктом 1.3. договору підрядник зобов`язується виконати роботу відповідно до додатку №3 до цього договору (завдання на проектування), який є невід`ємною частиною цього договору.
Пунктом 1.4. договору визначено, що обсяг закупівлі може зменшуватись замовником залежно від реального фінансування видатків.
За умовами пункту 2.1. договору прийом-передача виконаних робіт здійснюється в порядку, встановленому додатком №4 до цього договору (календарний план виконання робіт з розроблення техніко-економічного обґрунтування «Будівництво перевантажувального комплексу імпортних навалювальних вантажів ДП «МТП «Южний» за адресою: Одеська обл. м. Южне, вул. Берегова, 13»), який є невід`ємною частиною цього договору, та чинними нормативними актами і цим договором.
Після завершення І (першого) етапу підрядник надає замовнику в повному обсязі звіти з інженерно-геодезичних та інженерно-геологічних вишукувань в чотирьох примірниках на паперовому носії та на оптичному електронному носії (опис в MS Word, креслення в AutoCAD та PDF), акт виконаних робіт (в двох примірниках), в якому зазначається перелік та вартість виконаних робіт (пункт 2.1.1. договору).
Після завершення II (другого) етапу підрядник надає замовнику в повному обсязі матеріали техніко-економічного обґрунтування та звіту з оцінки впливу на довкілля в чотирьох примірниках на паперовому носії та на оптичному електронному носії (опис в MS Word, креслення в Auto CAD та PDF, кошторис в АВК), акт здавання-приймання розробленої проектної документації (в двох примірниках), в якому зазначається перелік розробленої документації (пункт 2.1.2. договору).
Після завершення III (третього) етапу підрядник надає замовнику в повному обсязі матеріали техніко-економічного обґрунтування після експертизи в чотирьох примірниках на паперовому носії та на оптичному електронному носії (опис в MS Word, креслення в Auto CAD та PDF, кошторис в АВК), оригінал позитивного висновку з оцінки впливу на довкілля, оригінал позитивного експертного звіту щодо розгляду проектної документації, акт виконаних робіт (в двох примірниках), в якому зазначається перелік та вартість виконаних робіт (пункт 2.1.3. договору).
У пункті 2.2. договору вказано, що експертний (позитивний) звіт визначає якість проектної документації (техніко-економічного обґрунтування).
Пунктом 2.3. договору передбачено, що підрядник повинен виконати роботу, якість якої відповідає умовам та вимогам нормативних документів і діючим нормативно-правовим актам, а також вимогам, наведеним у додатку №3 до цього договору.
Відповідно до пункту 2.4. договору оформлення виконаної роботи здійснюється шляхом підписання сторонами акту виконаних робіт, в якому зазначається перелік та вартість виконаних робіт.
Підрядник зобов`язаний оформити та підписати двосторонній акт виконаних робіт для подальшої передачі замовнику (пункт 2.5. договору), а замовник, в свою чергу, протягом 10 (десяти) робочих днів від дня одержання акту виконаних робіт, зобов`язаний направити підряднику підписаний акт або мотивовану відмову від приймання роботи, письмово повідомивши підрядника про причини відмови; підписання акту виконаних робіт здійснюється замовником після усунення всіх недоліків, виявлених під час приймання роботи (пункт 2.6. договору).
У пункті 2.7. договору сторони погодили, що у випадку мотивованої відмови замовника від приймання роботи сторонами складається двосторонній акт із переліком необхідних доопрацювань, термінів їх виконання. Оплата додаткових робіт у цьому випадку замовником не здійснюється.
Згідно із пунктом 2.8. договору підрядник зобов`язується усунути всі недоліки, що виникли з його вини, за свій рахунок, у погоджені із замовником строки.
Пунктом 3.1. договору передбачено, що загальна сума договору згідно з додатком №2 до цього договору (зведений кошторис), який є його невід`ємною частиною, становить: 5 852 357,00 грн без ПДВ та включає в себе всі обґрунтовані витрати підрядника, які пов`язані з цим договором.
Зведений кошторис є підтвердженням вартості роботи та розроблений відповідно до ДСТУ Б Д. 1.1-7:2013 «Правила визначення вартості проектних робіт та експертизи проектів будівництва» (далі - ДСТУ Б Д.1.1-7:2013). Вартість роботи встановлюється твердою, крім вартості експертизи проектної документації (техніко-економічного обґрунтування) (пункт 3.1.1. договору). 
Вартість експертизи проектної документації (техніко-економічного обґрунтування) визначається відповідно до вимог ДСТУ Б Д. 1.1-7:2013 та включається до загальної вартості роботи за цим договором (пункт 3.1.2. договору).
У пунктах 3.2., 3.3. договору визначено, що не передбачена підрядником вартість окремих витрат у складі робіт замовником не оплачується (не відшкодовується), а витрати на їх виконання вважаються врахованими у додатку №2 до цього договору. Додаток №2 до цього договору не може бути змінений підрядником в односторонньому порядку після укладання цього договору та до повного його виконання сторонами.
Проведення розрахунків за виконану роботу врегульовано у пункті 4.1. договору, відповідно до якого оплата вартості роботи здійснюється по завершенню І та III етапів окремо згідно з додатком №4 до цього договору прямим банківським переведення коштів на рахунок підрядника після підписання сторонами відповідних актів виконаних робіт протягом 60 (шістдесяти) банківських днів за умови надання виставленого підрядником оригіналу рахунку та за наявності повного пакету належним чином оформлених первинних документів, що підтверджують факт здійснення господарської операції. Датою оплати робіт вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку замовника.
Пунктом 5.1. договору визначено, що строк розроблення проектної документації (техніко-економічного обґрунтування) складає 4 (чотири) місяці з дати укладання цього договору згідно з додатком №4 до цього договору.
Строк проведення експертизи проектної документації (техніко-економічного обґрунтування), ІІІ етап виконання роботи, визначається відповідно до «Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 11.05.2011 (пункт 5.1.1. договору).
Пунктом 5.2. договору на підрядника покладено обов`язок організувати проведення експертизи проектної документації (техніко-економічного обґрунтування) відповідно до вимог чинного законодавства з укладанням договору з експертною організацією та оплатою вартості експертизи за власний рахунок, яка буде проводити експертизу проектної документації.
До початку III етапу підрядник зобов`язаний письмово погодити із замовником експертну організацію, яка буде проводити експертизу проектної документації (техніко-економічного обґрунтування) (пункт 5.2.1. договору). Після укладання договору з експертною організацією підрядник зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів письмово повідомити про це замовника з наданням копії зазначеного договору (пункт 5.2.2. договору). Підрядник самостійно здійснює оплату рахунків за експертизу та погодження проектної документації (техніко-економічного обґрунтування) з усіма зацікавленими організаціями та установами (пункт 5.2.3. договору). 
Експертиза проектної документації (техніко-економічного обґрунтування) є завершальним етапом виконання роботи (пункт 5.2.4. договору).
Відповідно до пункту 6.1. договору замовник зобов`язаний, зокрема:
-приймати виконану роботу та підписувати наданий підрядником акт виконаних робіт, якщо виконана робота відповідає умовам договору (підпункт 6.1.2.); 
-оплатити виконану роботу відповідно до умов договору (підпункт 6.1.3.); 
-негайно повідомити підрядника про виявлені недоліки в роботі (підпункт 6.1.4.);
Згідно із пунктом 6.2. договору замовник має право, зокрема: 
-здійснювати у будь-який час, не втручаючись в господарську діяльність підрядника, нагляд і контроль за ходом, якістю, вартістю і обсягами виконання роботи (підпункт 6.2.1.); 
-вимагати безкоштовного виправлення недоліків, що виникли в результаті допущених підрядником порушень, або виправити їх своїми силами у разі письмової відмови підрядника. У такому випадку збитки, завдані замовникові, відшкодовуються підрядником (підпункт 6.2.3.); 
-відмовитися від приймання виконаної роботи у разі виявлення недоліків, які виключають можливість їх використання відповідно до мети, зазначеної в додатку №3 до цього договору і в цьому договорі та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою стороною (підпункт 6.2.5.); 
-інші права, передбачені цим договором, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та іншими чинними актами законодавства України (абз. 2 підпункту 6.2.7).
За умовами пункту 6.3. договору підрядник зобов`язаний, зокрема:
-виконати роботу відповідно до додатку №3 до цього договору з дотриманням вимог нормативних документів України (ДБН, ДСТУ тощо) і заходів з безпеки ДП «МТП «Южний» у встановлений строк (підпункт 6.3.2.);
-виконати роботу самостійно без залучення субпідрядних організацій (підпункт 6.3.3.);
-оформити та підписати двосторонній акт виконаних робіт для подальшої передачі замовнику (підпункт 6.3.14.);
-надіслати замовнику письмову заявку для оформлення перепусток працівникам підрядника на територію замовника (підпункт 6.3.15.);
-своєчасно усувати недоліки роботи, допущені з його вини (підпункт 6.3.16);
-відшкодувати відповідно до законодавства і даного договору збитки, завдані замовникові підрядником з вини останнього (підпункт 6.3.17.);
-інформувати в установленому порядку замовника про хід виконання зобов`язань за цим договором, обставини, що перешкоджають їх виконанню, а також про заходи, необхідні для їх усунення (підпункт 6.3.18.);
-виконувати належним чином інші зобов`язання, передбачені цим договором, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та іншими чинними актами законодавства України (підпункт 6.3.23).
Умовами пункт 6.4. договору визначено, що підрядник має право: 
-своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за виконану роботу відповідно до умов цього договору (підпункт 6.4.1.); 
-на дострокове виконання роботи за письмовим погодженням із замовником. Підрядник має також інші права, передбачені цим договором, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та іншими чинними актами законодавства України (підпункт 6.4.2).
Відповідно до пункту 7.1. договору у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору, винна сторона несе відповідальність перед іншою стороною відповідно до діючого законодавства України та умов, викладених у цьому договорі.
Пунктом 7.2. договору визначено, що за порушення підрядником строку виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,5 відсотка вартості роботи, з якої допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі п`ятнадцяти відсотків вказаної вартості.
Пунктом 7.3. договору встановлено, що за прострочення оплати вартості роботи підрядник може стягнути із замовника пеню у розмірі 0,5 облікової ставки Національного банку України, діючої на день платежу від простроченої суми за кожний день прострочення, але не більше ніж за 1 місяць з моменту прострочення, а також 1% річних від простроченої суми.
При невчасному усуненні недоліків, виявлених при прийманні роботи відповідно до пункту 2.8. цього договору, стягується пеня у розмірі 0,5 відсотка від вартості роботи за кожен день прострочення, а у випадку прострочення терміну усунення недоліків більш ніж на 30 днів підрядник додатково сплачує замовникові штраф у розмірі 15 відсотків від вказаної вартості (пункт 7.5. договору).
Згідно із пунктом 7.9. договору у випадку виконання роботи неналежної якості, усі збитки, викликані виконанням неякісної роботи, оплачує підрядник.
Договір набуває чинності з моменту його укладання і діє по 31.12.2021, а в частині обов`язків, що виникли в період цього договору, і відповідальності за їх невиконання - до повного їх виконання, проведеного належним чином, і за вимогою кредитора про відшкодування нанесених збитків і сплати неустойки (пункт 8.1. договору).
У пункті 9.3. договору сторони погодили, що всі зміни і доповнення до договору оформлюються лише шляхом підписання додаткової угоди.
Пунктом 9.4. договору встановлено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків, які передбачено Законом України «Про публічні закупівлі».
Відповідно до пункту 10.1. договору його невід`ємними частинами є: додаток №1 - перелік та вартість робіт; додаток №2 - зведений кошторис; додаток №3 - завдання на проектування; додаток №4 - календарний план виконання робіт з розроблення техніко-економічного обґрунтування «Будівництво перевантажувального комплексу імпортних навалювальних вантажів ДП «МТП «Южний» за адресою: Одеська обл. м. Южне, вул. Берегова, 13, які підписані уповноваженими представниками сторін.
Додатком №4 до договору був погоджений календарний план виконання робіт, відповідно до якого визначені строки виконання робіт та їх оплати , а саме:
І етапу (виконання інженерно-геодезичних та інженерно геологічних вишукувань) – початок: дата підписання договору, закінчення – дата підписання акту виконаних робіт (через два місяці після початку виконання робіт по І-му етапу). Розмір оплати визначається згідно з наданими підрядником кошторисами на інженерні вишукування, на підставі акту виконаних робіт;
ІІ етапу (розроблення техніко- економічного обґрунтування та звіту з оцінки впливу на довкілля) – початок: дата підписання договору, закінчення - дата підписання акту здавання-приймання розробленої проектної документації (через 4 місяці після початку виконання робіт по ІІ-му етапу). Розмір оплати – 0;
ІІІ етапу (проведення експертизи техніко-економічного обґрунтування (проектної документації) об`єкту, отримання позитивного висновку з оцінки впливу на довкілля та позитивного експертного звіту щодо розгляду проектної документації об`єкту) – початок: з дати закінчення ІІ-го етапу та надання замовнику протягом 3-х робочих днів копії договору, укладеного між підрядником та експертною організацією, закінчення - дата підписання акту виконаних робіт (строк проведення експертизи визначається «Порядком затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №560 від 11.05.2011). Розмір оплати (остаточний розрахунок) визначається з урахуванням суми оплати по І-му етапу, на підставі акту виконаних робіт.
15.01.2021 між замовником та підрядником укладено додаткову угоду №1 до договору, відповідно до якої:
-викладено пункт 5.1. договору в наступній редакції: «Строк розроблення проектної документації (техніко-економічного обґрунтування) складає 6 (шість) місяців з дати укладання цього Договору згідно з Додатком №4 до цього Договору»;
-змінено банківські реквізити підрядника;
-викладено додаток №4 (календарний план виконання робіт з розроблення техніко-економічного обґрунтування «Будівництво перевантажувального комплексу імпортних навалювальних вантажів ДП «МТП «ЮЖНИЙ» за адресою: Одеська обл., м.Южне, вул. Берегова, 13) до договору у новій в редакції, що додається до цієї угоди.
Так, відповідно до додатку №4, викладеного у новій редакції, сторонами визначено, зокрема, такі строки виконання робіт та їх оплати , а саме:
І етапу (виконання інженерно-геодезичних та інженерно геологічних вишукувань) – початок: дата підписання договору, закінчення – дата підписання акту виконаних робіт (через 4 місяці після початку виконання робіт по І-му етапу). Розмір оплати визначається згідно з наданими кошторисами на інженерні вишукування, на підставі акту виконаних робіт;
ІІ етапу (розроблення техніко- економічного обґрунтування та звіту з оцінки впливу на довкілля) – початок: дата підписання договору, закінчення - дата підписання акту здавання-приймання розробленої проектної документації (через 6 місяців після початку виконання робіт по ІІ-му етапу). Розмір оплати – 0. 
10.03.2021 між замовником та підрядником був підписаний акт №1 виконаних робіт за договором підряду №Т/ТВ-276/20 від 17.11.2020 про те, що виконані роботи по першому етапу відповідно до календарного плану виконання робіт з розроблення техніко-економічного обґрунтування «Будівництво перевантажувального комплексу імпортних навалювальних вантажів ДП «МТП «Южний» за адресою: Одеська обл., м. Южне, вул. Берегова, 13», а саме, виконання інженерно-геодезичних та інженерно-геологічних вишукувань, відповідають умовам договору, належним чином оформлені та прийняті замовником. Вартість виконаних робіт згідно з актом складає 682 601,98 грн без ПДВ. Сторони претензій одна до одної не мають.
02.04.2021 Порт перерахував Товариству грошові кошти у сумі 682 601,98 грн без ПДВ за виконання І-го етапу робіт за договором, що підтверджується платіжною інструкцією №396.
Як вбачається із наявної в матеріалах справи матеріальної перепустки на ввезення/внесення проектної документації №18809, оформленої Портом 17.05.2021, та відміток працівників охорони про час в`їзду/виїзду, 18.05.2021 Товариством було передано Порту документацію (згідно переліку: загальна пояснювальна записка, том 1; генеральний план та транспорт, том 2; технологічні рішення, том 3; архітектурно-будівельні рішення, том 4; інженерні мережі, том 5; електротехнічні рішення, книга 1; водопостачання і каналізація, книга 2; телефонна мережа, книга 3; локальна обчислювальна мережа, книга 4; радіофікація, книга 5; система охоронної сигналізації, книга 6; система відеоспостереження, книга 7; система оперативно-технологічного зв`язку та оповіщення, книга 8; система пожежної сигналізації, система керування евакуюванням та автоматична дренчерна система пожежогасіння пересипних; ідентифікація потенційно небезпечних об`єктів, том 6; інженерно-технічні заходи цивільного захисту, том 7; зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва, том 8). 
За результатами перевірки розробленого підрядником техніко-економічного обґрунтування «Будівництво перевантажувального комплексу імпортних навалювальних вантажів ДП «МТП «Южний» за адресою: Одеська обл., м. Южне, вул. Берегова, 13», замовник листом від 28.05.2025 за №4370/12/115/21 направив підряднику перелік зауважень.
Листом від 11.06.2026 за №4696/01/115/21 Порт повідомив Товариство, що останньому були направлені зауваження по розробленому техніко-економічному обґрунтуванню, проте ці зауваження до теперішнього часу не усунуті, у зв`язку з чим наполягав на вжитті невідкладних заходів щодо усунення всіх зауважень та направлення виправленої документації у повному обсязі у найкоротший термін. Також Порт зазначив, що акт здавання-приймання розробленої проектної документації буде підписано після усунення всіх недоліків. 
У листі від 05.07.2021 за №5150/01/115/21 замовник, із посиланням на свої листи від 28.05.2021 №4370/12/115/21, від 11.06.2021 №4696/01/115/21, якими були направлені підряднику зауваження по розробленому техніко-економічному обґрунтуванню, зазначив, що до теперішнього часу зауваження не усунуті та просив прийняти невідкладні заходи щодо усунення всіх зауважень та направити виправлену проектну документацію в повному обсязі для погодження в термін до 09.07.2021.
15.07.2021 Товариством повторно була передана Порту документація щодо техніко-економічного обґрунтування, про що представниками Порту була складена матеріальна перепустка №23548 на ввезення/внесення проектної документації.
За результатами повторної перевірки розробленого підрядником техніко-економічного обґрунтування «Будівництво перевантажувального комплексу імпортних навалювальних вантажів ДП «МТП «Южний» за адресою: Одеська обл., м. Южне, вул. Берегова, 13», замовник листом від 27.07.2021 за №5650/01/115/21 направив підряднику зауваження до документації та повідомив, що для підписання акту здавання-приймання розробленої проектної документації, відповідно до пункту 2.1.2. договору, Товариству потрібно у найкоротший термін усунути зауваження та надати ТЕО на перевірку.
Листом від 29.07.2021 за №88 Товариство направило Порту відповідь на зауваження, викладені у листі Порту від 27.07.2021 за вих. №5650/01/115/21, із зазначенням того, що частина зауважень носить мовленнєвий та орфографічний характер, частина зауважень суперечить зауваженням, які були надані раніше та зауваження, які виходять за межі завдання на проектування (додаток №3 до Договору). А також просило у найкоротший термін підписати та узгодити два примірника документації, передані 15.07.2021, для передавання експертній організації та проведення експертизи.
У листі від 05.08.2021 за №91 Товариство зазначило, що 15.07.2021 було передано документацію відносно договору на ТЕО, про що було складено матеріальну перепустку на ввезення/внесення проектної документації. У зв`язку з тим, що за результатами розгляду вказаної документації Портом листом від 27.07.2021 за №5650/01/115/21 були направлені зауваження, 30.07.2021 на електронну адресу Порту були надіслані виправлені зауваження у повному обсязі. Лист №89 від 02.08.2021 щодо узгодження та підписання 2 примірників документації був надісланий на електронну адресу Порту. Відтак, Товариство просило в найкоротший термін підписати та узгодити 2 примірника документації, які були направлені 15.07.2021 для передання до експертної організації та проведення експертизи згідно з умовами договору.
Про такі ж обставини Товариство зазначало у листі від 10.08.2021 за вих.№92.
У листі від 19.08.2021 за вих.№93 Товариство, посилаючись на листи від 02.08.2021 №89, від 05.08.2021 №91 та від 10.08.2021, зазначило, що узгодження документації для подальшої її передачі на експертизу є необхідним етапом для продовження виконання договору, а тому просило розглянути документи, якими були усунуті зауваження Порту, та надати відповідь, а також у найкоротший термін підписати та узгодити два примірника проектної документації, переданої 15.07.2021.
У листі від 18.10.2021 за вих.№99 Товариство повідомило Порт про те, що 29.09.2021 за допомогою електронної пошти направило на розгляд звіт з оцінки впливу на довкілля, проте, станом на дату цього листа, офіційна інформація від Порту щодо розгляду звіту не надходила. Також повідомило, що 15.07.2021 було передано документацію відносно договору на ТЕО, про що було складено матеріальну перепустку на ввезення/внесення проектної документації. 30.07.2021 на електронну адресу Порту були надіслані виправлення згідно зауважень, направлених Портом листом від 27.07.2021 за №5650/01/115/21. Враховуючи викладене, Товариство просило розглянути звіт, узгодити документацію для подальшої її передачі на експертизу та надати відповідь.
25.11.2021 Товариство листом за №1 від 25.11.2021 знову звернулось до Порту з проханням розглянути документи, якими були усунуті зауваження, та передати відповідь у строки, передбачені договором.
Листом від 08.02.2022 за №845/01/115/22 Порт повідомив Товариство про те, що останньому неодноразово направлялися зауваження щодо техніко-економічного обґрунтування та звіту з оцінки впливу на довкілля, які були частково усунуті, при цьому знову направив перелік зауважень (у додатку до листа) та повідомив, що питання про подальший розгляд звіту з оцінки впливу на довкілля та узгодження документації буде можливим тільки після усунення всіх недоліків.
12.10.2022 Порт листом за №3638/01/115/22 направив Товариству перелік зауважень до звіту з оцінки впливу на довкілля та запитувані документи.
У відповідь на лист Порту від 12.10.2022 за №3638/01/115/22, Товариство листом від 22.12.2022 за №15 направило відповіді на зауваження до звіту з оцінки впливу на довкілля.
У період з січня 2023 року по лютий 2025 року між Портом та Товариством відбувалось листування з приводу усунення недоліків документації та їх виправлення.
Листом від 14.02.2025 за №974/12/115/25 Порт повідомив Товариство, що по звіту з оцінки впливу на довкілля зауваження відсутні.
24.04.2025 Порт направив Товариству претензію №2547/01/103/25, в якій, посилаючись на сплив строку дії договору 31.12.2021, невиконання Товариством ІІ та ІІІ етапів робіт у передбачений договором строк та невжиття заходів по усуненню зауважень до ТЕО, викладених у листах від 27.07.2021 №5650/01/115/21, від 08.02.2022 №845/01/115/22, від 12.10.2023 №3638/01/115/23, від 27.06.2024 №3841/12/115/24, з урахуванням приписів договору, за прострочення виконання зобов`язань заявив вимогу про сплату штрафних санкцій у розмірі 5 557 486, 64 грн, з яких: пеня за період з 18.05.2021 по 18.11.2021 (за 185 днів) у сумі 4 782 023,39 грн та штраф у розмірі 15% від вартості робіт за договором за прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів у сумі 775 463,25 грн, а також просив розглянути претензію та надати на неї відповідь, яку направив Товариству на електронну адресу та поштою. 
Відповідь на претензію Товариство не надало.
Порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором підряду № Т/Тв-276/20 від 17.11.2020 в частині строків його виконання, об`ємів та якості проектної документації, на переконання позивача, порушує його законні права, що й стало підставою для його звернення до господарського суду з відповідним позовом.
Позиція суду апеляційної інстанції
Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).
При визначені правової природи договору суд враховує його умови, права та обов`язки сторін, а також предмет.
Відповідно до частин першої та другої статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2 - 4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів (частина четверта статті 837 Цивільного кодексу України).
Параграф 4 «Підряд на проектні та пошукові роботи» включений до глави 61 Цивільного кодексу України «Підряд», що свідчить, що підряд на проектні та пошукові роботи є різновидом договорів підряду.
Згідно з положеннями частини першої статті 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.
Проаналізувавши умови укладеного між сторонами договору, колегія суддів вбачає, що договір №Т/ТВ-276/20 від 17.01.2020 за своєю правовою природою є договором на виконання робіт з виготовлення проектно-кошторисної документації, який є різновидом договору підряду на проведення проектних робіт.
Приписами частини другої статті 887 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 888 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником (частина перша). Підрядник зобов`язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника (частина друга).
Стаття 889 Цивільного кодексу України визначає обов`язки замовника. Так, замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт:
1)сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом;
2)використовувати проектно-кошторисну документацію, одержану від підрядника, лише для цілей, встановлених договором, не передавати проектно-кошторисну документацію іншим особам і не розголошувати дані, що містяться у ній, без згоди підрядника;
3)надавати послуги підрядникові у виконанні проектних та пошукових робіт в обсязі та на умовах, встановлених договором;
4)брати участь разом з підрядником у погодженні готової проектно-кошторисної документації з уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування;
5)відшкодувати підрядникові додаткові витрати, пов`язані із зміною вихідних даних для проведення проектних та пошукових робіт внаслідок обставин, що не залежать від підрядника;
6)залучити підрядника до участі у справі за позовом, пред`явленим до замовника іншою особою у зв`язку з недоліками складеної проектної документації або виконаних пошукових робіт.
Стаття Цивільного кодексу України визначає обов`язки підрядника, а саме:
1)виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором;
2)погоджувати готову проектно-кошторисну документацію із замовником, а в разі необхідності - також з уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування;
3)передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт;
4)не передавати без згоди замовника проектно-кошторисну документацію іншим особам;
5)гарантувати замовникові відсутність у інших осіб права перешкодити або обмежити виконання робіт на основі підготовленої за договором проектно-кошторисної документації.
Відповідно до частини першої статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Таким чином, договір підряду характеризується тільки йому властивими рисами: підрядник виконує роботу згідно із завданням замовника; обов`язку підрядника виконати відповідну роботу та передати його замовнику кореспондується право і обов`язок замовника прийняти виконану належним чином роботу та сплатити відповідну ціну. 
Згідно із частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За умовами статті 891 Цивільного кодексу України підрядник відповідає за недоліки проектно-кошторисної документації та пошукових робіт, включаючи недоліки, виявлені згодом у ході будівництва, а також у процесі експлуатації об`єкта, створеного на основі виконаної проектно-кошторисної документації і результатів пошукових робіт. У разі виявлення недоліків у проектно-кошторисній документації або в пошукових роботах підрядник на вимогу замовника зобов`язаний безоплатно переробити проектно-кошторисну документацію або здійснити необхідні додаткові пошукові роботи, а також відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 846 Цивільного кодексу України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Згідно з частиною четвертою статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.
Апеляційний суд зазначає, що виконання обов`язків за договором підряду, як правило, прив`язується до узгодженого сторонами календарного плану. Виконання договору посвідчується певними документами, в яких обидві сторони двосторонньо фіксують виконання договору. Вказане узгоджується і з приписами статей 526, 846, 887 Цивільного кодексу України.
Як встановлено апеляційним судом, за умовами пункту 1.1. договору підряду №Т/ТВ-276/20 від 17.11.2020 підрядник зобов`язується за завданням замовника в межах зведеного кошторису виконати передбачені цим договором роботи з розроблення техніко-економічного обґрунтування «Будівництво перевантажувального комплексу імпортних навалювальних вантажів ДП «МТП «Южний» за адресою: Одеська обл. м. Южне, вул. Берегова, 13», здати виконану роботу замовнику, згідно переліку, кількістю та за ціною, зазначеними в додатку №1 (перелік та вартість робіт), який є невід`ємною частиною цього договору, а замовник - прийняти виконану роботу і оплатити її вартість на умовах цього договору.
З умов договору підряду №Т/ТВ-276/20 від 17.11.2020 вбачається, що підрядник зобов`язаний не тільки виконати роботи, а й здати виконану роботу замовнику, згідно переліку, кількістю та за ціною, зазначеними в додатку №1 (перелік та вартість робіт), у строки, передбачені пунктом 2.1. договору, в порядку, встановленому додатком №4 до цього договору (календарний план виконання робіт з розроблення ТЕО), із складанням акту здавання-приймання розробленої проектної документації (в двох примірниках), в якому зазначається перелік розробленої документації відповідно до пункту 2.1.2. договору.
Крім того, згідно з пунктом 2.3. договору підрядник повинен виконати роботу, якість якої відповідає умовам та вимогам нормативних документів, нормативно-правовим актам, а також вимогам наведеним у додатку №3 до договору (завдання на проектування).
Договором сторони визначили, що підрядник зобов`язаний оформити та підписати двосторонній акт виконаних робіт для подальшої передачі замовнику (пункт 2.5. договору), а замовник, в свою чергу, протягом 10 (десяти) робочих днів від дня одержання акту виконаних робіт, зобов`язаний направити підряднику підписаний акт або мотивовану відмову від приймання роботи, письмово повідомивши підрядника про причини відмови. Підписання акту виконаних робіт здійснюється замовником після усунення всіх недоліків, виявлених під час приймання роботи (пункт 2.6. договору).
У пункті 5.1. договору підряду №Т/ТВ-276/20 від 17.11.2020 та календарному плані виконання робіт (додаток №4 до договору), які викладено у редакції додаткової угоди №1 від 15.01.2021, передбачено, що строк розроблення техніко-економічного обґрунтування та звіту з оцінки впливу на довкілля складає 6 (шість) місяців з дати укладення цього договору.
Відповідно до додатку №4 (в редакції додаткової угоди №1 до договору) закінченням ІІ етапу робіт (розроблення техніко-економічного обґрунтування та звіту з оцінки впливу на довкілля) є дата підписання акту здавання-приймання розробленої проектної документації.
Таким чином, граничним строком розроблення проектної документації (техніко-економічного обґрунтування та звіту з оцінки впливу на довкілля) було 17.05.2021, тобто до цієї дати відповідний акт здавання-приймання розробленої документації мав бути вже підписаним сторонами, з урахуванням усіх доопрацювань та виправлених недоліків.
Як вбачається із наявної в матеріалах справи матеріальної перепустки на ввезення/внесення проектної документації №18809, оформленої Портом 17.05.2021, та відміток працівників охорони про час в`їзду/виїзду, Товариством було передано Портом документацію 18.05.2021. 
Отже, ІІ етап робіт, який тривав 6 місяців з дати укладення договору, не було виконано в обумовлений договором строк (до 17.05.2021) через відповідні дії підрядника, а тому зобов`язання було виконано підрядником неналежно.
За результатами перевірки розробленого підрядником техніко-економічного обґрунтування «Будівництво перевантажувального комплексу імпортних навалювальних вантажів ДП «МТП «Южний» за адресою: Одеська обл., м. Южне, вул. Берегова, 13», замовник листом від 28.05.2025 за №4370/12/115/21 (тобто у строк, передбачений пунктом 2.6. договору) направив підряднику перелік зауважень.
Листом від 11.06.2026 за №4696/01/115/21 Порт повідомив Товариство, що останньому були направлені зауваження по розробленому техніко-економічному обґрунтуванню, проте ці зауваження до теперішнього часу не усунуті, у зв`язку з чим наполягав на вжитті невідкладних заходів щодо усунення всіх зауважень та направлення виправленої документації у повному обсязі у найкоротший термін. Також Порт зазначив, що акт здавання-приймання розробленої проектної документації буде підписано після усунення всіх недоліків. 
У листі від 05.07.2021 за №5150/01/115/21 замовник, із посиланням на свої листи від 28.05.2021 №4370/12/115/21, від 11.06.2021 №4696/01/115/21, якими були направлені підряднику зауваження по розробленому техніко-економічному обґрунтуванню, зазначив, що до теперішнього часу зауваження не усунуті та просив прийняти невідкладні заходи щодо усунення всіх зауважень та направити виправлену проектну документацію в повному обсязі для погодження в термін до 09.07.2021).
15.07.2021 Товариством повторно була передана Порту документація щодо техніко-економічного обґрунтування, про що представниками Порту була складена матеріальна перепустка №23548 на ввезення/внесення проектної документації.
За результатами повторної перевірки розробленого підрядником техніко-економічного обґрунтування «Будівництво перевантажувального комплексу імпортних навалювальних вантажів ДП «МТП «Южний» за адресою: Одеська обл., м. Южне, вул. Берегова, 13», замовник листом від 27.07.2021 за №5650/01/115/21 направив підряднику зауваження до документації та повідомив, що для підписання акту здавання-приймання розробленої проектної документації, відповідно до пункту 2.1.2. договору, Товариству потрібно у найкоротший термін усунути зауваження та надати ТЕО на перевірку.
У подальшому Товариством, як виконавцем, неодноразово надсилалися Порту листи щодо усунення недоліків проектної документації (техніко-економічного обґрунтування та звіту з оцінки впливу на довкілля), на які Портом надавалися вмотивовані відмови від підписання актів із наведенням конкретного переліку необхідних доробок.
При цьому посилання відповідача на те, що згідно із пунктом 2.7. договору у випадку мотивованої відмови від приймання роботи Порт мав надати Товариству двосторонній акт з переліком необхідних доопрацювань і термінів їх виконання, а оскільки такий акт не було складено, то мотивованої відмови замовника від приймання роботи не було, колегія суддів відхиляє, оскільки, зважаючи на принцип превалювання сутності над формою, саме лише недодержання сторонами форми фіксування відповідного переліку необхідних доопрацювань і термінів їх виконання у вигляді складення відповідного акту не свідчить про непред`явлення зауважень замовником до підрядника з приводу виконаної роботи. 
До того ж, ані форма, ані зміст вмотивованої відмови замовника підрядником взагалі не оспорювались під час листування сторін за договором. 
Також в матеріалах справи відсутні жодні листи відповідача, в яких би підрядник вказував на зауваження контрагента як такі, що не відповідають вимогам чинного законодавства та умовам договору.
Водночас пунктом 2.3. договору чітко визначено, що підрядник повинен виконати роботу, якість якої відповідає умовам та вимогам нормативних документів і діючим нормативно-правовим актам, а також вимогам, наведеним у додатку №3 до цього договору.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, обґрунтованість тверджень Порту щодо наявності недоліків виконаних Товариством робіт підтверджується тривалим листуванням між ними, в якому Порт неодноразово вказував на недоліки робіт та викладав свої зауваження до їх якості, а Товариство усувало вказані зауваження та направляло Порту відповідні докази, і лише листом за №974/12/115/25 від 14.02.2025 Порт повідомив Товариство, що по звіту з оцінки впливу на довкілля зауваження відсутні. Достовірність викладених у наявних у матеріалах справи листах Порту та Товариства відомостей про необхідність усунення недоліків проектної документації (техніко-економічного обґрунтування та звіту з оцінки впливу на довкілля) та етапів (строків) їх усунення, відповідачем за допомогою належних та допустимих доказів не спростована.
Аргументи відповідача про те, що у даній ситуації, коли замовник відмовляється підписувати акт здавання-приймання розробленої проектної документації, посилаючись на недоліки, але при цьому порушує передбачену договором процедуру їх фіксації, відбувається прострочення кредитора (стаття 613 Цивільного кодексу України), колегія суддів вважає необґрунтованими, адже за обставинами цієї справи саме від підрядника не надходило жодних відповідей або заперечень на листи замовника протягом червня – липня 2021 року після надіслання замовником листа від 28.05.2025 за №4370/12/115/21 з переліком зауважень.
Натомість відсутність відповідей на листи підрядника з боку замовника, на яку посилається відповідач у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі, жодним чином не вплинула на факт прострочення виконання зобов`язання підрядником, строк обчислення якого почався саме з 18.05.2021, тобто безпідставне затягування виконання умов договору було саме з боку відповідача.
Доводи відповідача про те, що за умовами пункту 2.2. договору якість розробленої проектної документації визначається експертним звітом (тобто, за результатами завершення ІІІ етапу робіт та проходження процедури експертизи), а відтак, за відсутності експертного звіту права заявляти про недоліки на ІІ етапі його виконання позивач взагалі не мав, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки відповідач, з огляду на тривалий спір щодо усунення недоліків проектної документації, не був позбавлений права самостійно провести відповідну експертизу на ІІ етапі робіт, про що також зазначено у частині четвертій статті 853 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза.
З викладеного вбачається, що неможливість виконання відповідачем робіт за договором не може бути кваліфіковано як прострочення позивача.
Згідно із частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ні у визначений пунктом 5.1. договору та календарним планом (додаток №4 до договору) строк, ні у інший строк відповідач не виконав обумовлені ІІ та ІІІ етапом роботи.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що невиконання відповідачем зобов`язання за укладеним між сторонами договором є його порушенням у розумінні статті 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач є таким, який починаючи з 18.05.2021 прострочив виконання зобов`язання відповідно до умов договору та приписів частини першої статті 612 цього Кодексу.
За положеннями статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України).
За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/12876/19.
Відповідно до частини другої статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Пунктом 7.2. договору підряду № Т/ТВ-276/20 від 17.11.2020 передбачено, що за порушення підрядником строку виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,5 відсотка вартості роботи, з якої допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі п`ятнадцяти відсотків вказаної вартості.
Тотожні штрафні санкції за невчасне усунення недоліків, виявлених при прийманні роботи відповідно до пункту 2.8. договору, передбачені пунктом 7.5. договору.
При формулюванні позовних вимог Порт розрахував пеню, передбачену підпунктом 7.2. договору, за період з 18.05.2021 по 18.11.2021, застосувавши приписи частини шостої статті 232 Господарського кодексу України, відповідно до яких нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Перевіряючи здійснений позивачем розрахунок штрафних санкцій, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідачем порушені строки виконання ІІ та ІІІ етапів робіт, передбачені календарним планом виконання робіт (додаток №4 до договору), вартість яких складає 5 169 755, 02 грн (5 852 357,00 грн (загальна сума договору) – 682 601,98 грн (вартість І етапу робіт)). Відтак, розмір пені за визначений позивачем період з 18.05.2021 по 18.11.2021 становить: 5 169 755, 02 грн х 185 днів х 0,5/100 = 4 782 023,39 грн. 
Також позивачем за прострочення відповідачем виконання зобов`язання щодо своєчасного виконання ІІ та ІІІ етапів робіт більш ніж на 30 днів обґрунтовано нараховано штраф у розмірі 15% вартості несвоєчасно виконаних робіт у розмірі 775 463, 25 грн. 
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для нарахування позивачем пені та штрафу, оскільки позивачем доведено у встановленому процесуальним законом порядку прострочення відповідачем виконання робіт за договором, а доводи скаржника, які викладені в апеляційній скарзі, не спростовують наведених висновків суду.
Доводи відповідача про те, що місцевий господарський суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин доктрину «Contra Proferentem» (тлумачення договору проти того, хто його склав), колегія суддів не бере до уваги, оскільки умови укладеного між сторонами договору чітко визначені та зрозумілі. До того ж, відповідач не був позбавлений можливості оскаржити умови проекту договору, як складової тендерної документації, ще на етапі участі у публічній закупівлі у встановленому законом порядку або ж ініціювати внесення змін до договору стосовно тих положень, які, на думку відповідача, викликають неясність у їх застосуванні.
Разом з тим, встановивши за результатами розгляду даного спору правомірність заявлених позивачем вимог в частині стягнення з відповідача 4 782 023,39 грн пені за період з 18.05.2021 по 18.11.2021 та штрафу у розмірі 775 463,25 грн, місцевий господарський суд, виходячи із обставин справи, зазначив про наявність підстав для зменшення їх розміру на 80%, тобто, пені до 956 404,68 грн та штрафу до 155 092, 65 грн.
Переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване рішення у частині зменшення судом першої інстанції штрафних санкцій, Південно-західний апеляційний господарський суд виходить з наступного.
Приписами частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Тлумачення частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.
Саме таку правову позицію викладено у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 15.02.2018 у справі №467/1346/15-ц, від 04.04.2018 у справі №367/7401/14-ц та від 26.09.2018 у справі №752/15421/17.
Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.
Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.
Крім того, при застосуванні положень статті 551 Цивільного кодексу України поняття «значно» є оціночним і має конкретизуватися у кожному окремому випадку з урахуванням того, що правила наведеної статті направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником. Вказана норма не є імперативною та застосовується за визначених умов на розсуд суду і визначальним фактором при зменшенні розміру належної до сплати неустойки є винятковість випадку.
Законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій і дане питання вирішується господарським судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №904/12429/16.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 викладено висновок про те, що індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки, що підлягає стягненню за порушення зобов`язання, а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.
Розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, тобто у межах судового розсуду.
Зменшення судом неустойки до певного розміру відбувається із визначенням її у конкретній грошовій сумі, що підлягає стягненню, тоді як переведення зменшуваного розміру неустойки у частки, а відповідно і апелювання у спорах про зменшення розміру неустойки такими категоріями, як частка або процент, на який зменшується неустойка, не відображає об`єктивний стан сукупності обставин, які є предметом судового дослідження при вирішенні питання про зменшення неустойки.
При цьому слід звернути увагу, що законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати. Поряд з цим сукупність обставин у конкретних правовідносинах можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду.
Таким чином, у питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положеннями частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 Господарського процесуального кодексу України.
Такий підхід є усталеним в судовій практиці та застосований, зокрема, в постановах Верховного Суду від 11.07.2023 у справі №914/3231/16, від 10.08.2023 у справі №910/8725/22, від 26.09.2023 у справі №910/22026/21, від 02.11.2023 у справі №910/13000/22, від 07.11.2023 у справі №924/215/23 та від 09.11.2023 у справі №902/919/22.
Отже, на підставі частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (штрафних санкцій) до їх розумного розміру (постанови Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №902/538/18, від 03.03.2021 у справі №925/74/19, від 24.02.2021 у справі №924/633/20, від 09.08.2023 у справі №921/100/22 та від 20.04.2023 у справі №904/124/22).
Так, у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Під «іншими учасниками господарських відносин» слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами. Відтак, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Відповідно до положень статті 3, частини третьої статті 509 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.
Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.
Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Таку функцію, як сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки, неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.
При цьому колегія суддів наголошує на відсутності правових підстав для ототожнення інституту зменшення розміру неустойки зі звільненням відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки зменшення судом розміру штрафних санкцій є лише передбаченим законом проявом обмеження відповідальності боржника за наявності відповідних підстав для цього, що жодним чином не суперечить принципам розумності та справедливості.
З огляду на викладене, беручи до уваги, що головною метою неустойки є стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання і не лише майновий стан боржника може бути підставою для зменшення штрафних санкцій, беручи до уваги вчинення відповідачем певних дій, направлених на виконання своїх зобов`язань, кризову ситуацію, яка склалася в державі внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України та не могла не вплинути негативно на фінансовий стан відповідача, а також відсутність жодного доказу на підтвердження погіршення фінансового стану позивача, виникнення ускладнень у здійсненні ним діяльності чи завдання останньому збитків в результаті прострочення відповідача, враховуючи те, що після спливу строку дії договору підряду №Т/ТВ-276/20 від 17.11.2020 сторони продовжують відносини щодо його виконання, що застосування штрафних санкцій не повинно лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для зменшення належної до сплати суми пені та штрафу на 80% (пені з 4 782 023,39 грн до 956 404,68 грн та штрафу з 775 463,25 грн до 155 092,65 грн), що є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» зобов`язань, проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, та є засобом недопущення використання неустойки ані як інструменту кредитора для отримання безпідставних доходів, ані як способу боржника уникнути відповідальності.
Визначення розміру, на який зменшуються нараховані штрафні санкції, є суб`єктивним правом суду, і в даному випадку ним було дотримано принцип розумного балансу між інтересами сторін та враховані обставини справи.
Такий висновок ґрунтується на правильному застосуванні норм статті 551 Цивільного кодексу України і відповідає сформованій та сталій судовій практиці, у тому числі суду касаційної інстанції, щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах.
Висновки суду апеляційної інстанції
У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29).
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).
В силу статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи скаржників не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позову; твердження апелянтів про порушення Господарським судом Одеської області норм права при ухваленні рішення від 27.03.2026 у справі №916/3416/25 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового акту колегія суддів не вбачає.
Розподіл судових витрат
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційних скарг відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд покладаються на скаржників.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, 
Південно-західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Груп» та Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2026 у справі №916/3416/25 залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржників.
Повну постанову складено 31.08.2026.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран