ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 760/10642/24 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Бужак Н.П.
Суддів: Кобаля М.І., Файдюка В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 серпня 2025 року, суддя Кицюк В.С., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просила скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1997870 від 25 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження у справі закрити.
Відповідно до ухвали судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.05.2024 розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 серпня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Не погодившись з рішенням Солом`янського районного суду м. Києва Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав виходу із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів також враховує, що жоден учасник справи не подав заяви про розгляд справи за його участі.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
З матеріалів справи убачається наступне.
Так, 25.04.2024 о 16:35 працівниками поліції за адресою: Одеська область, с. Дачне, автодорога М-05 Одеса-Київ, 450 км+500 м було виявлено транспортний засіб Хюндай Санта Фе, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , яка не виконала вимогу дорожнього знаку 5.19 «використання смуги для руху», а саме здійснила рух по смузі, що призначена для руху транспортних засобів зі спеціальними сигналами, чим порушила п. 8.4 ПДР та вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
25.04.2024 о 16:39:48 інспектром 2 взводу патрульної поліції в Одеській області Тодорік М.В. винесено постанову серія ЕНА №1997870, якою позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн.
Заперечуючи факт порушення ПДР, позивач у позовній заяві зазначила, що відсутні докази вчинення нею порушення п.5.19 ПДР, а тей запис, на який послався працівник поліції, не містить даних, що вона рухалась по спеціальній смузі.
В апеляційній скарзі, представник скаржника зазначив, що факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом та схемою організації дорожнього руху, які надавались до суду першої інстанції.
Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю ТЗ на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердженння Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, в Україні було введено воєнний стан.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: 7) перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1456 затверджено порядок, який визначає механізм перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.
Відповідно до п. 5 Порядку перевірки, право на проведення перевірки: документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень, житла громадян надано відповідним уповноваженим особам: Національної поліції,СБУ, Національної гвардії, Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.
При проведенні огляду уповноважені особи мають право: вимагати пред`явлення особою документів, що посвідчують її особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, у випадку; зупиняти транспортні засоби в разі порушення водієм Правил дорожнього руху; проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.
Як убачається з досліджених судом апеляційної інстанції відеозаписів, які надані до суду першої інстанції відповідачем, позивачку було зупинено працівником поліції саме на блокпосту та повідомлено, що водій порушила ПДР, оскільки рухалась на транспортному засобі по смузі, яка передбачена для проїзду спецтранспорту.
Отже, колегія суддів вважає, що доводи позивачки стосовно того, що працівник поліції безпідставно зупинив автомобіль, яким вона керувала, є безпідставними та спростовуються вищевикладами доводами суду апеляційної інстанції.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що до відзиву на позовну заяву відповідачем було долучено Тимчасову схему організації дорожнього руху для контрольно-пропускного пункту на автомобільній дорозі загального користування державного значення М-05 Київ-Одеса 452+500.
Відповідно до схеми, на даній частині автомодороги дійсно розміщено дорожні знаки з обох сторін автодороги на яких є попередження: «Увага. Смуга для руху спецтранспорта» як до початку блокпосту так і після закінчення.
Про дану обставину працівник поліції роз`яснив позивачці під час зупинки автомобіля, яким вона керувала, зазначивши, що спецсмуга розташована по лівій смузі.
Згідно з 8.4 ПДР – наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.
Водночас, зі схеми убачається, що на автодорозі перед блопостом та після нього є наказові знаки, які показують відповідним курсором напрямок руху та що смуга ліворуч передбачена для руху лише для спецтранспорту.
Суд першої інстанції належної оцінки зазначеному доказу не надав, обмежившись лише посиланням на те, що відповідач не задокументував та не довів належними і допустими доказами факт порушення ПДР позивачкою,.
Щодо доводів суду першої інстанції про те, що в постанові відсутнє посилання на підпункт п. 8.4 та у постанові відсутня інформація про фіксування порушення , зокрема у п. 7 «до постанови додаються», то колегія суддів вважає, що такі недоліки не можуть бути підставою для скасування постанови, в якій чітко зазначено який саме пункт ПДР порушила позивачка та в чому полягає суть такого правопорушення.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що позивачка не заперечувала той факт, що не має права на проїзд транспортним засобом смугою, яка передбачена для проїзду спецтранспорту, про що повідомила поліцейському під час зупинки транспортного засобу.
Так ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» містить визначення транспортний засіб спеціального призначення, зокрема: транспортний засіб спеціалізованого призначення - транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, осіб з інвалідністю, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо); транспортний засіб спеціального призначення - транспортний засіб, призначений для виконання спеціальних робочих функцій (для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автобетономішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).
Також колегія суддів звертає увагу на дорожній знак 5.19 ПДР.
Дорожній знак 5.19 «Використання смуги руху» належить до групи інформаційно-вказівних знаків ПДР України.
Водночас такий знак інформує водіїв про особливості використання конкретної смуги для руху лише певних видів транспортних засобів у зазначених напрямках. 
Окрім того, із відеозапису убачається, що автомобіль позивачки біля блокпосту перед зупинкою працівником поліції рухався у лівій смузі руху, тобто по тій смузі, яка надає право проїзду спецтранспорту.
Відповідно до ст. 122 ч. 1 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 має місце порушення ПДР та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
За таких обставин, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, судова колегія доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.
Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені (прийняті) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За змістом ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За таких підстав, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення;
За змістом ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-283-1, 284-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 серпня 2025 року скасувати.
Ухвалити у справі нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Кобаль М.І.

Файдюк В.В.