ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 вересня 2026 року 
м. Київ
справа № 552/2486/22
провадження № 61-10162св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
судді-доповідача Литвиненко І. В.,
суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Петрова Є. В., Пророка В. В.,
учасники справи:
позивач - керівник Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області в інтересах Харківської обласної державної адміністрації (Харківської обласної військової адміністрації), Державного агентства лісових ресурсів України,
відповідачі: Харківська міська рада, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
треті особи: Державне підприємство «Харківська лісова науково-дослідна станція», Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Десятниченко Ірина Вікторівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гнилицька Тетяна Вікторівна,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08 травня 2024 року під головуванням судді Гримайло А. М. та постанову Харківського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року у складі колегії суддів: Мальованого Ю. М., Пилипчук Н. П., Яцини В. Б., у справі за позовом керівника Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області в інтересах Харківської обласної державної адміністрації (Харківської обласної військової адміністрації), Державного агентства лісових ресурсів України до Харківської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Державне підприємство «Харківська лісова науково-дослідна станція», Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Десятниченко Ірина Вікторівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гнилицька Тетяна Вікторівна, про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсними державного акта на право власності на земельну ділянку та договорів купівлі-продажу земельної ділянки, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки,
ВСТАНОВИВ
Короткий зміст позовних вимог
1. В червні 2022 року керівник Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області в інтересах Харківської обласної державної адміністрації (Харківської обласної військової адміністрації), Державного агентства лісових ресурсів України звернулася до суду з позовом, в якому просила: 
- визнати незаконним та скасувати рішення 17 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 25 грудня 2007 року за № 294/07 «Про надання дозволу громадянам на розробку проєктів відведення земельних ділянок» в частині (підпункту 1.61 пункту 1 Додатку № 1 щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проєкта відведення земельної ділянки площею, орієнтовно 1 000 кв. м, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 ;
- визнати незаконним та скасувати рішення 33 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 29 квітня 2009 року № 95/09 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» в частині (пункту 80 Додатку № 1) про затвердження проєкта землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1 000 кв. м на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка);
- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:13:001:0174, площею 1 000 кв. м, серії ЯЕ № 512283, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 510970800165 від 26 листопада 2009 року та 31 травня 2010 року в Поземельній книзі за реєстровим № 708130010174001, скасувавши його державну реєстрацію;
- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 17 березня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Десятниченко І. В. (номер у реєстрі нотаріальних дій 386), згідно з яким ОСОБА_4 , діючи від імені ОСОБА_1 за довіреністю, посвідченою 11 листопада 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим № 3323, передав у власність покупцю - ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,1 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером 6310137200:13:001:0174, з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:13:001:0174;
- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 28 жовтня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гнилицькою Т. В. (номер у реєстрі нотаріальних дій 2433) згідно з яким ОСОБА_2 відчужено ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 0,1 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером 6310137200:13:001:0174, з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:13:001:0174;
- зобов`язати ОСОБА_3 повернути у власність держави в особі Харківської обласної державної адміністрації (Харківській обласній військовій адміністрації) земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:13:001:0174;
- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером 6310137200:13:001:0174, шляхом скасування кадастрового номеру та перенесення відомостей про неї до архівного шару даних геоінформаційної системи.
2. В обґрунтування вимог вказував, що рішенням 17 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 25 грудня 2007 року за № 294/07 «Про надання дозволу громадянам на розробку проєктів відведення земельних ділянок» ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проєкта відведення земельної ділянки площею, орієнтовно 1 000 кв. м, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 , після чого Виробничо-комерційна приватна фірма «ІСТОК» (далі - ВКПФ «ІСТОК») розробила проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 , а земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 6310137200:13:001:0174.
Згідно з технічним завданням на виконання робіт по складанню проєкта землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого з Управлінням земельних ресурсів та затвердженого замовником 13 жовтня 2008 року, основним етапом роботи визначено серед іншого забезпечити обстеження земельної ділянки на місцевості (пункт 5), визначення цільового використання земельної ділянки, визначення умов та терміну землекористування (пункт 5.1), вирахування збитків та втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (пункт 5.2), особливою умовою відведення земельної ділянки (пункт 13) є уточнення її категорії, врахування межі Данилівського дослідного держлісгоспу.
Між тим, межі земельної ділянки, яка підлягала відведенню ОСОБА_1 , з Данилівським дослідним держлісгоспом не погоджувались, у землевпорядній документації відсутня довідка за формою 6-зем щодо спірної земельної ділянки, що свідчить про недослідження категорії земель, за рахунок яких вона відводиться, що призвело до помилкового визначення її цільового використання.
Також, всупереч вимогам ЗК України, Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації, затвердженої наказом Держкомзему України від 03 грудня 2004 року № 391, проведення державної експертизи зазначеної вище землевпорядної документації не здійснювалося, розробку землевпорядної документації здійснено неналежним чином.
Рішенням 33 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 29 квітня 2009 року № 95/09 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок», затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та передано ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також останньому передано у власність зазначену земельну ділянку.
На підставі вищевказаного рішення міської ради ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 512283, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди від 26 листопада 2009 року № 510970800165, кадастровий номер земельної ділянки 6310137200:13:001:0174.
Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17 березня 2010 року посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Десятниченко І. В., ОСОБА_4 , діючи за довіреністю від імені ОСОБА_1 , відчужив ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:13:001:0174.
28 жовтня 2011 року за договором купівлі-продажу земельної ділянки право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:13:001:0174 набула ОСОБА_3 .
Згідно з планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» (далі - ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція») та інформаціями Харківського державного проектно-вишукувального інституту агромеліорації і лісового господарства «Харківдіпагроліс» від 20 лютого 2014 року, ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 22 листопада 2013 року, ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» від 26 листопада 2021 року № 349/02 межі зазначеної вище земельної ділянки на час її відведення в приватну власність перетиналися з межами НОМЕР_1 кварталу Дергачівського лісництва Данилівського дослідного державного лісгоспу.
Також, відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування Данилівського дослідного держлісгоспу більша частина земельної ділянки з кадастровим номером 6310137200:13:001:0174 вкрита лісовими насадженнями (площа лісових насаджень складає 0,05948 га) та відноситься до земель державної власності лісогосподарського призначення, при цьому вилучення земельних лісових ділянок з постійного користування Данилівського дослідного держлісгоспу, розроблення проєкта відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, його погодження та затвердження не проводилось.
Рішень щодо вилучення земель лісогосподарського призначення Дергачівського лісництва Данилівського держлісгоспу на території Ленінського району м. Харкова та зміну їх цільового призначення в порядку статей 20, 116, 149 ЗК України, статті 57 ЛК України до теперішнього часу органами місцевого самоврядування та органами виконавчої ради не приймалось.
По межі НОМЕР_1 кварталу Дергачівського лісництва (виділи 3, 6, 8, 7) рішенням XVIII сесії Харківської міської ради XXIV скликання від 24 грудня 2003 року № 248/03 «Про найменування нових вулиць в місті Харкові» визначена АДРЕСА_5, яка є межею земель лісогосподарського призначення з землями житлової та громадської забудови м. Харкова. Фактично АДРЕСА_2 до теперішнього часу не влаштована, на місцевості не визначена, з питань погодження меж земельної ділянки на АДРЕСА_1 , яка відводилась ОСОБА_1 , до постійного користувача - Данилівського дослідного держлісгоспу ніхто не звертався.
Вказував, що Харківською міською радою всупереч вимог статті 14 Конституції України, статті 57 ЛК України, статей 12, 20, 40, 116, 149, 151 ЗК України вилучено з постійного користування Данилівського дослідного державного лісгоспу та змінено цільове призначення спірної земельної ділянки державної власності лісогосподарського призначення та безоплатно передано її у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному земельному кадастрі даних щодо державної реєстрації спірної земельної ділянки за ОСОБА_3 , вчиненого на підставі оскаржуваного договору, завдає шкоди інтересам держави, оскільки він чинить перешкоди при реєстрації правовстановлюючих документів за державою на єдину земельну ділянку, а також позбавляє належний орган розпорядитися нею на власний розсуд. Також, існування даного кадастрового номера унеможливить подальшу державну реєстрацію єдиної земельної ділянки, право постійного користування за якою належить ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція».
ОСОБА_3 просила застосувати позовну давність до спірних правовідносин.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Ленінський районний суд м. Харкова рішенням від 08 травня 2024 року позов задовольнив частково. Зобов`язав ОСОБА_3 повернути у власність держави в особі Харківської обласної державної адміністрації (Харківській обласній військовій адміністрації) земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:13:001:0174, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні інших позовних вимог відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
4. Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що земельна ділянка з кадастровим номером 6310137200:13:001:0174 відноситься до земель лісогосподарського призначення і на час вирішення питання надання їх у власність ОСОБА_1 перебувала у постійному користуванні державного лісогосподарського призначення. Зважаючи, що згоду на вилучення спірної земельної ділянки отримання не було, розпорядження такими землями не відноситься до повноважень органу місцевого самоврядування, а тому спірна земельна ділянка підлягала поверненню у власність держави в особі Харківської обласної державної адміністрації.
5. Позов є негаторним, а тому підстави для застосування до спірних правовідносин позовної давності не вбачалось.
6. Пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права, а тому, позовні вимоги визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсними державних актів на право власності на землю, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, задоволенню не підлягали.
7. Харківський апеляційний суд постановою від 10 квітня 2025 року апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури залишив без задоволення. Апеляційні скарги Харківської міської ради та ОСОБА_3 задовольнив. Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08 травня 2024 року у частині вирішення спору про повернення земельної ділянки скасував та ухвалив нове рішення. Позов про повернення земельної ділянки залишив без задоволення. В іншій частині рішення суду залишив без змін. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
8. Апеляційний суд зазначив, що більша частина спірної земельної ділянки відповідно до матеріалів лісовпорядкування знаходиться в кварталі НОМЕР_1 Дергачівського лісництва Данилівського лісгоспу, що відноситься до земель лісового фонду і перебуває в постійному користуванні ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція», рішення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки лісогосподарського призначення повноважним органом виконавчої влади не приймалося, тому наявні підстави для повернення спірної земельної ділянки у власність держави, оскільки остання вибула з володіння держави поза її волею. 
9. Проте, позов прокурора спрямований на відновлення власником володіння спірною земельною ділянкою, а тому належним і ефективним способом захисту порушеного права власника є витребування спірної земельної ділянки, яка вибула з його власності поза його волею.
10. Отже, виходячи з мети позову, який заявив прокурор, підстав заявленого позову, вимогу зобов`язати ОСОБА_3 повернути у власність держави в особі Харківської обласної державної адміністрації (Харківської обласної військової адміністрації) земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:13:001:0174 слід розуміти як вимогу про витребування спірної ділянки з володіння ОСОБА_3 на користь власника.
11. З позовом керівник Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова до суду звернулась у червні 2022 року, поважних причин неподання позовної заяви продовж 7 років позивач не навів. Зважаючи, що з позовними вимогами про повернення (витребування) земельної ділянки прокуратура звернулась поза межами трирічного строку, про застосування наслідків спливу якого заявив відповідач, підстави для витребування спірної земельної ділянки площею 0,05948 га відсутні.
12. Щодо іншої частини земельної ділянки кадастровий номер 6310137200:13:001:0174 площею 0,04052 га, то підстави для її витребування також відсутні у зв`язку з місцезнаходженням зазначеної землі поза межами кварталу НОМЕР_1 Дергачівського лісництва ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція». Тобто, відсутні підстави вважати, що зазначена площа земельної ділянки передана ОСОБА_1 , а в подальшому ОСОБА_3 неправомірно, що виключає можливість їх витребування.
13. Висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсним та скасування державного акта, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування державної реєстрації є обґрунтованими.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
14. У серпні 2025 року заступник керівника Харківської обласної прокуратуриподав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08 травня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року, в якій просить: постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання повернути земельну ділянку скасувати, рішення суду першої інстанції в цій частині залишити без змін; оскаржені судові рішення в частині позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсними державного акта на право власності на земельну ділянку та договорів купівлі-продажу земельної ділянки, скасування державної реєстрації скасувати, ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.
15. Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, визначені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження. 
16. Заявник зазначає, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 20 червня 2023 року у справі № 554/10517/16-ц та № 633/408/18, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, у постановах Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 363/2877/18, від 08 червня 2022 року у справі № 307/3155/19, від 21 вересня 2022 року у справі № 367/4128/16-ц, від 07 вересня 2022 року у справі № 697/2434/16, від 18 січня 2023 року у справі № 369/10847/19, від 20 березня 2024 року у справі № 731/264/23, від 22 травня 2024 року у справі № 916/1750/22, від 16 лютого 2022 року у справі № 363/669/17, від 06 вересня 2023 року у справі № 910/21329/17, від 13 вересня 2023 року у справі № 621/3475/19, від 20 вересня 2023 року у справі № 910/3453/22.
17. Спірна земельна ділянка вибула без відповідної правової підстави з власності держави, без згоди їх користувача, вона повинна бути повернута за вимогою власника (користувача), а документи, на підставі яких земельна ділянка передана, визнано незаконними, скасовано та визнано недійсними.
18. За відсутності правової підстави на виникнення в іншої особи титульного володіння на земельну ділянку належним способом правового захисту є усунення перешкод у її користуванні законним володільцем на підставі статті 391 ЦК України та частини другої статті 152 ЗК України, а не витребування такої ділянки від фактичного володільця. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельні ділянку потрібно розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу, допоки триватиме порушення прав законного володільця земельної ділянки
19. Частина спірної земельної ділянки є власністю держави. Витребування індивідуально-невизначеного майна, яким у цьому випадку є частина земельної ділянки, не відповідає змісту віндикаційного позову.
Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
20. У вересні 2025 року від Харківської міської ради до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, який Верховний Суд ухвалою від 29 вересня 2025 року повернув без розгляду.
21. У вересні 2025 року від представника ОСОБА_3 - адвоката Сайтарли А. П.до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін.
22. Зазначає, що  ОСОБА_3 є останнім набувачем спірної земельної ділянки, яку вона набула у власність на підставі договору купівлі-продажу.
23. Отже, належним способом захисту порушених прав є звернення позивача до суду з віндикаційним позовом про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності. Проте, прокурор звернувся з негаторним позовом, який не відповідає належному способу захисту, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
24. Разом з тим, прокурор звернувся до суду у червні 2022 року, майже через 8 років від дня коли він дізнався про порушення прав держави та про особу, яка їх порушила, тобто поза межами позовної давності.
Рух справи в суді касаційної інстанції
25. Верховний Суд ухвалою від 18 серпня 2025 року відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував справу із Ленінського районного суду м. Харкова.
26. 29 серпня 2025 року цивільна справа № 552/2486/22 надійшла до Верховного Суду.
27. Верховний Суд ухвалою від 13 липня 2026 року справу призначив до розгляду колегією у складі п`яти суддів.
Фактичні обставини справи, з`ясовані судами
28. Рішенням 17 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 25 грудня 2007 року № 294/07 «Про надання дозволу громадянам на розробку проєктів відведення земельних ділянок» ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проєкта відведення земельної ділянки площею, орієнтовно 1 000 кв. м, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 .
29. На підставі вказаного рішення ВКПФ «ІСТОК» розробила проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 , земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 6310137200:13:001:0174.
30. 13 жовтня 2008 року Управлінням земельних ресурсів у місті Харкові погоджено технічне завдання на виконання робіт по складанню проєкта землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Як вбачається з вказаного завдання, вилучення земельної ділянки передбачалось здійснити з земель житлової та громадської забудови. Основним етапом роботи визначено серед іншого забезпечити обстеження земельної ділянки на місцевості (пункт 5), визначення цільового використання земельної ділянки, визначення умов та терміну землекористування (пункт 5.1), вирахування збитків та втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (пункт 5.2), особливою умовою відведення земельної ділянки (пункт 13) є уточнення її категорії, врахування межі Данилівського дослідного держлісгоспу.
31. Також складений акт встановлення (відновлення) та погодження меж земельної ділянки, за яким межі земельної ділянки на АДРЕСА_1 , погоджено з межами земель загального користування (АДРЕСА_6, місцевий виїзд), землями, що не надані у власність та користування (межу погоджено начальником відділу державного земельного кадастру Шаповіловим А. М. ) та домоволодіннями АДРЕСА_3 та  
АДРЕСА_4. 32 . 03 листопада 2008 року Управлінням містобудування та архітектури надано висновок по матеріалам проєкта відведення земельної ділянки ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яким погоджено проєкт відведення земельної ділянки площею 0,1000 га.
33. 10 листопада 2008 року Управління Держкомзему у місті Харкові надано висновок № 2942/08, яким погоджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 та рішення 17 сесії 5 скликання Харківської міської ради від 25 грудня 2007 року № 294/07. Також, зазначено, що при відведенні земельної ділянки площею 0,1000 га слід врахувати межі Данилівського дослідного держлісгоспу.
34. 26 листопада 2008 року Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Харківській області зроблено висновок за матеріалами проєкта відведення земельної ділянки ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у Ленінському районі м. Харкова, згідно з яким Управління погодило проєкт відведення зазначеної земельної ділянки, загальною площею 0,1000 га, з вимогами про захист земель від несприятливих природних та техногенних процесів, недопущення знесення зелених насаджень, дотримання режиму інженерних мереж, недопущення забруднення та засмічення земель, у разі порушення яких висновок є недійсним.
35. 01 грудня 2008 року Харківською міською санітарно-епідеміологічною станцією МОЗ України зроблено висновок за матеріалами проєкта відведення земельної ділянки ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у Ленінському районі м. Харкова, згідно з яким за результатами державної санітарно-епідеміологічної експертизи проєкт відповідає вимогам діючого санітарного законодавства України і може бути погоджений при умові узгодження проєктної документації з санепідслужбою чинним порядком. При внесенні змін до нормативного документа щодо сфери застосування, умов застосування об`єкта експертизи даний висновок втрачає силу.
36. 09 грудня 2008 року проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 погоджено Управлінням культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації.
37. За висновком наукової археологічної експертизи від 01 грудня 2008 року земельна ділянка на АДРЕСА_1 може використовуватись для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у зв`язку з відсутністю археологічних об`єктів та історичного культурного шару на всій площі земельної ділянки.
38. Рішенням 33 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 29 квітня 2009 року № 95/09 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок», затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та передано ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також передано зазначену земельну ділянку в приватну власність останнього.
39. На підставі рішення 33 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 29 квітня 2009 року № 95/09 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» на ім`я ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 512283, кадастровий номер земельної ділянки 6310137200:13:001:0174.
40. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17 березня 2010 року ОСОБА_4 , діючи від імені ОСОБА_1 за довіреністю, посвідченою 11 листопада 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Черкашиною Г. В. за реєстровим № 3323, передав у власність покупцю ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:13:001:0174. Договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Десятниченко І. В. реєстровий № 386.
41. Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 28 жовтня 2011 року, ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:13:001:0174. Договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гнилицькою Т. В., реєстровий № 2433.
42. На підставі зазначеного вище договору купівлі-продажу земельної ділянки державним реєстратором Харківського міського управління юстиції прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16407676 від 11 жовтня 2014 року та за № 7298460 здійснено запис про право власності щодо реєстрації речового права на земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:13:001:0174 за ОСОБА_3 .
43. Листом Департаменту Містобудування та архітектури від 09 серпня 2023 року повідомлено, що на момент прийняття рішень 17 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 25 грудня 2007 року та 33 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 29 квітня 2009 року № 95/09 відповідно до генерального плану м. Харкова, затвердженого рішенням 22 сесії Харківської міської ради 24 скликання від 23 червня 2004 року № 89/04 земельні ділянки з кадастровими номерами 6310137200:13:001: 0173 та 6310137200:13:001:0174 входили до меж міста Харкова.
44. Згідно з інформацією Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 02 грудня 2021 року інформація щодо погодження Харківською обласною державною адміністрацією зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 6310137200:13:001:0174 та вилучення з їх постійного користування ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» відсутня; цільове призначення зазначеної земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); зміна цільового призначення земельної ділянки не проводилась; у Відділі у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області не обліковуються правовстановлюючі документи на право власності або користування земельною ділянкою лісогосподарських підприємств на території м. Харкова, також відсутні картографічні та інші матеріали щодо місця розташування земель вказаного лісогосподарського підприємства на території м. Харкова.
45. Як вбачається з листа ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» від 12 січня 2022 року погодження на вилучення з постійного користування ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» земельної ділянки лісогосподарського призначення, розташованого в межах кварталу НОМЕР_1 Дергачівського лісництва, Держлісагентством не надавалося.
46. Згідно з інформацією, зафіксованою у протоколі другої технічної наради за підсумками польових лісовпорядних робіт, виконаних в Данилівському держлісгоспі Харківської області і основні положення проєкта організації і розвитку лісового господарства на ревізійний період 2004-2013 роки, за результатами топографо-геодезичної зйомки по межі лісового масиву Данилівського дослідного держлісгоспу (квартал № НОМЕР_1 Дергачівського лісництва), яка проведена Харківським державним проектно-вишукувальним інститутом агромеліорації і лісового господарства «Харківдіпроагроліс» 20 лютого 2014 року встановлено, що більша частина земельної ділянки, що передана у приватну власність ОСОБА_1 (кадастровий номер 6310137200:13:001:0174, АДРЕСА_1 ), площею 0,05948 га, перебуває у кварталі № НОМЕР_1 виділ НОМЕР_2 Дергачівського лісництва Данилівського дослідного держлісгоспу.
47. З інформації Головного управління Держземагентства у Харківській області від 11 грудня 2013 року № 10-20-6-13408/0/9-13 вбачається, що всупереч вимогам Земельного кодексу України, Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації, затвердженої наказом Держкомзему України від 03 грудня 2004 року за № 391, проведення державної експертизи зазначеної вище землевпорядної документації не здійснювалося, тобто розробку землевпорядної документації здійснено неналежним чином.
48. Згідно з листами ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» від 22 листопада 2013 року та 10 грудня 2013 року земельна ділянка з кадастровим номером 6310137200:13:001:0174 повністю входить в межі кварталу № НОМЕР_1 Дергачівського лісництва Данилівського лісгоспу; втрати лісгосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню складають 20 126 грн.
49. За інформацією ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 23 грудня 2021 року земельна ділянка з кадастровим номером 6310137200:13:001:0174 частково знаходиться в межах кварталу НОМЕР_1 Дергачівського лісництва ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція», орієнтовна площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером 6310137200:13:001:0174 з межами кварталу № НОМЕР_1 Дергачівського лісництва ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» становить 0,0847 га з загальної площі 0,1000 га.
50. Листом Харківського державного проектно-вишукувального інституту агромеліорації і лісового господарства «Харківдіпроагроліс» від 30 січня 2014 року повідомлено, що частина земельної ділянки з кадастровим номером 6310137200:13:001:0174, площею 0,05948 га знаходиться на території кварталу № НОМЕР_1 Дергачівського лісництва відділу 6.
51. Як вбачається з інформації Державного проектно-вишукувального інституту агромеліорації і лісового господарства «Харківдіпагроліс» від 20 лютого 2014 року за № А-10-50 відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування Данилівського дослідного держлісгоспу більша частина земельної ділянки з кадастровим номером 6310137200:13:001:0174 вкрита лісовими насадженнями (площа лісових насаджень складає 0,05948 га).
52. Листом ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» від 26 листопада 2021 року № 349/02 повідомлено, що земельна ділянка 6310137200:13:001:0174 (квартал НОМЕР_1) частково накладається на землі лісогоподарського призначення ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція». Харківською обласною державною адміністрацією, ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» заходи щодо відновлення порушених інтересів шляхом звернення до суду з питань порушення порядку оформлення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:13:001:0174 не вживалися.
53. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради депутатів від 03 липня 1972 року за № 292 затверджено межі лісових земель на території Ленінського району м. Харкова загальною площею 1 166 га, які перебували в постійному користуванні Жовтневого Держлісгоспу.
Позиція Верховного Суду 
54. Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
55. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
56. Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
57. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
58. Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
59. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Щодо ефективного способу захисту
60. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
61. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
62. Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
63. Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах (частина друга статті 1 ЛК України).
64. В Україні ліси та землі лісогосподарського призначення є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання.
65. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави (частина третя статті 1 ЛК України).
66. Відповідно до частини першої статті 8, частини першої статті 9 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. У комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності.
67. Згідно зі статтею 10 ЛК України ліси в Україні можуть перебувати у приватній власності. Суб`єктами права приватної власності на ліси є громадяни та юридичні особи України.
68. Відповідно до статті 12 ЛК України громадяни та юридичні особи України можуть безоплатно або за плату набувати у власність у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств замкнені земельні лісові ділянки загальною площею до 5 гектарів. Ця площа може бути збільшена в разі успадкування лісів згідно із законом.
69. Ліси, створені громадянами та юридичними особами на земельних ділянках, що належать їм на праві власності, перебувають у приватній власності цих громадян і юридичних осіб.
70. До земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, належать, зокрема, землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом (пункт «ґ» частини четвертої статті 84 ЗК України).
71. Проте, можливість набуття права приватної власності на земельну ділянку лісогосподарського призначення передбачена також положеннями статей 56, 57 ЗК України.
72. Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.
73. Звертаючись до суду з цим позовом, прокурор посилався на те, що спірна земельна ділянка належить до земель лісового фонду і перебуває у державній власності, її передача у приватну власність є незаконною.
74. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції у тій частині, що спірна земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення, незаконно передана у приватну власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку. При цьому з урахуванням мети, предмета позову, заявлену вимогу про повернення земельної ділянки, суд уважав необхідним розглядати як вимогу про її витребування з володіння останнього набувача на користь держави. 
75. Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд дійшов висновку, що з позовом про повернення (витребування) земельної ділянки прокурор звернувся поза межами трирічного строку.
76. Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала висновок про те, що вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку статті 387 ЦК України є ефективним способом захисту права власності (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 368/1158/16-ц, від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17).
77. Велика Палата Верховного Суду у пункті 72 постанови від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) вказала, що визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння.
78. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20 (провадження № 11-416заі20) (пункти 1, 80-81, 83), від 01 липня 2021 року у справі № 9901/381/20 (провадження № 11-39заі21) (пункти 1, 43-47), від 04 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 (провадження № 14-96цс21) (пункт 31) зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо, суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально.
79. Позивач, звертаючись до суду з позовом про повернення земельної ділянки, обґрунтовував його положеннями статті 391 ЦК України. Саме такий позов був предметом судового розгляду і вирішення судом першої інстанції.
80. Натомість суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, не врахував положення статті 13 ЦПК України (формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача), вийшов за межі позовних вимог, відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що повернення (витребування) земельної ділянки від відповідача розміром 0,0847 га, є таким, що відповідає положенням статті 388 ЦК України, однак трирічний строк звернення до суду прокурором пропущений. 
81. При цьому апеляційний суд самостійно змінив позовну вимогу прокурора про повернення земельної ділянки (стаття 391 ЦК України) на витребування земельної ділянки (статті 387, 388 ЦК України). Проте, Верховний Суд неодноразово зазначав, що повернення земельної ділянки - це негаторний позов, а витребування - віндикаційний позов. Вони є різними як за свої правовим змістом, так і за наслідками та доказуванням.
82. Суд апеляційної інстанції правильно скасував рішення суду першої інстанції та відмовив прокурору у задоволенні позову в частині повернення земельної ділянки, однак помилився з мотивами такої відмови. 
83. При цьому висновки суду апеляційної інстанції у частині вирішення спору про повернення земельної ділянки лісового призначення у розмірі 0,04052 га, як такої, що не накладається на землі лісогосподарського призначення, суперечать частині першій статті 13 ЦПК України.
84. Аргументи касаційної скарги про те, що належним способом захисту прав держави на спірні землі лісогосподарського призначення є негаторний позов, Верховний Суд відхиляє, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений виключно володільцем майна (виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння), яким держава в особі Харківської обласної державної адміністрації (Харківської обласної військової адміністрації), Державного агентства лісових ресурсів України, в інтересах якої прокурором був пред`явлений цей позов, на момент пред`явлення позову не була.
85. Натомість, як свідчать матеріали справи, дійсним володільцем спірної земельної ділянки є саме відповідачка ОСОБА_3 . Тому прокурор, який діє в інтересах держави як власника спірного майна, з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати таке майно від особи, яка є останнім його набувачем, та в такому випадку має бути заявлена вимога саме про витребування майна з чужого незаконного володіння, інші вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.
86. У зв`язку з наведеним, мотивувальну частину постанови суду апеляційної інстанції щодо позовних вимог про повернення земельної ділянки слід викласти у редакції цієї постанови. 
Щодо інших позовних вимог 
87. Вимога про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження 
№ 12-97гс19), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження 
№ 12-157гс19)).
88. Визнання недійсним державного акта також не є необхідним для вирішення питання про належність права власності на земельну ділянку та для її витребування з чужого володіння, а тому в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 94)).
89. Якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19 (провадження № 14-212цс21)).
90. Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у частині вимог про визнання незаконними та скасування рішень орану місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акта та визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки, що ці позовні вимоги не відповідають належному способу захисту.
91. Обрання позивачем неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.
92. Такий правовий висновок сформульований, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 52), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 76).
93. Крім того, правильними є висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що не є належним способом захисту права або інтересу позивача вимога про скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, оскільки воно вичерпує свою дію в момент цієї реєстрації, не є правовстановлюючим правочином, а є лише похідним від нього.
94. Доводи касаційної скарги про неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 20 червня 2023 року у справі № 554/10517/16-ц та № 633/408/18, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, у постановах Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 363/2877/18, від 08 червня 2022 року у справі № 307/3155/19, від 21 вересня 2022 року у справі № 367/4128/16-ц, від 07 вересня 2022 року у справі № 697/2434/16, від 18 січня 2023 року у справі № 369/10847/19, від 20 березня 2024 року у справі № 731/264/23, від 22 травня 2024 року у справі № 916/1750/22, від 16 лютого 2022 року у справі № 363/669/17, від 06 вересня 2023 року у справі № 910/21329/17, від 13 вересня 2023 року у справі № 621/3475/19, від 20 вересня 2023 року у справі № 910/3453/22 колегією суддів відхиляються, оскільки висновки у цих справах і у справі, що переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст спірних правовідносин, є різними, у зазначених справах суди виходили з конкретних обставин та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.
Висновок за результатами розгляду касаційної скарги
95. Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
96. За змістом статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
97. Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, проте судом апеляційної інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржену постанову апеляційного суду в частині позовних вимог про повернення земельної ділянки слід змінити в частині мотивів, а в іншій частині рішення суду першої інстанції (в нескасованій частині) та постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.
Щодо судових витрат
98. Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
99. Враховуючи, що судове рішення змінено тільки в наведених судом апеляційної інстанції мотивах, суд не здійснює розподіл судових витрат.
Керуючись статтями 400, 406, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратуризадовольнити частково.
2. Постанову Харківського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року змінити в частині позовних вимог про повернення земельної ділянки, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
3. Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08 травня 2024 року в нескасованій частині та постанову Харківського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року в частині позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсними державного акта на право власності на земельну ділянку та договорів купівлі-продажу земельної ділянки, скасування державної реєстрації залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач І. В. Литвиненко
Судді: А. І. Грушицький 
А. А. Калараш
Є. В. Петров
В. В. Пророк