07.08.2026 
ЄУН №337/3403/26
Провадження №2а/337/40/2026
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2026 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя 

в складі: головуючого судді Кучерука І.Г.
з участю секретаря Роман Д.В.
представника позивачки Пахоменка А.В.
розглянувши в судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Арзуманяна Артура Нориковича, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,
в с т а н о в и в:
Представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Пахоменко А.В. звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом до до Інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Арзуманяна Артура Нориковича, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі
Узагальненими доводами підстав для звернення до суду вказано, що 03.04.2026 року інспектором Арзуманян А.Н. винесено постанову серія ЕНА № 7127475 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн.
Згідно постанови, ОСОБА_1 , начебто, порушила п. 2.1.а ПДР України, а саме «03.05.2026 00:20:55 м. Запоріжжя, вул. Стародніпровська 144 керувала T3 Volkswagen Transporter ДНЗ АР8021KE будучи позбавленою права керування транспортними засобами Заводським районним судом м. Запоріжжя від 28.11.2025 року». 
Вважає, що інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення вона не скоювала. Процедура розгляду справи взагалі працівниками поліції не проводилась. Вважає, що постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. 
За інформацією наданою ОСОБА_1 03.05.2026 року в м. Запоріжжя, вул. Стародніпровська 144 заходилася у автомобілі але як пасажирка транспортним засобом керував її чоловік. Але працівника поліції, виникли претензії до ОСОБА_1 що саме вона керувала транспортним засобом. ОСОБА_2 пояснювала що за кермом автомобіля був її чоловік, а вона лише пасажир, чоловік вийшов. В процесі спілкування поліцейський вона дзвонила чоловіку але телефон був в автомобілі, вона пішла його шукати. Через декілька днів, Поліщук А.В. виявила, що у додатку «ДІЯ» з`явилась інформація про винесення постанови серія ЕНА № 7127475 про притягнення її до адміністративної за відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та про накладення на неї адміністративного штрафу у розмірі 20400 грн. стягнення у виді 05.05.2026 вона звернулася до патрульної поліції для з`ясування обставин та подала скаргу. 17.05.2026 року на пошту отримала рішення №П-256 по справі про залишення постанови постанови по справі про адміністративне правопорушення ЕНА №7127475 від 03.05.2026 року без змін, а в подальшому звернувся до адвоката за наданням правової допомоги у вказаній ситуації.
В порушення норм законодавства, фактичний розгляд справи поліцейським інспектором не проводився, ОСОБА_1 не надавались докази вчинення нею адміністративного правопорушення, не роз`яснювались права, передбачені ст. 268 КУпАП, не вручалась копія постанови про адміністративне правопорушення та ін. Вважає такі дії працівника поліції є явно незаконними.
Вважає, що при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП поліцейським був порушений порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та допущено порушення прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КУпАП, в тому числі порушено його право на захист. Крім того, працівником поліції не надано належних та допустимих доказів його вини у інкримінованому правопорушенні.
Просить суд постанову в справі про адміністративне правопорушення від 03.05.2026 року серії ЕНА № 7127475 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн., - скасувати; провадження у справі закрити; стягнути з Відповідача - Департаменту патрульної служби судові витрати, які складаються з суми сплаченого судового збору за подачу позовної заяви та витрат на правову допомогу.
Також надано клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду. 
Ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 03.06.2026 року Визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом, та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду, а адміністративний позов прийнятий до розгляду, відкрито провадження у порядку позовного провадження, встановленого для розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ з повідомленням (викликом) сторін.
12.06.2026 року до суду від представника відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позов у якому вказано, що під час несення служби, 03.05.2026 року інспектором полку управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було зупинено транспортний засіб Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_1 . В наступному, під час перевірки документів допомогою інформаційного порталу Національної поліції та Єдиного державного реєстру судових рішень, було встановлено, що вищевказана громадянка керувала транспортним засобом, будучи позбавленою права керування транспортними засобами постановою Заводського районного суду Запоріжжя від 25 вересня 2025 року, строком на 1 (один) рік (дата набрання законної сили 28.11.2025), справа №332/957/25, чим порушила вимоги п.2.1.а ПДР України. 
Поліцейським було роз`яснено та дотримано права особи, згідно статті 63 Конституції України та статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Позивачем будь-яких клопотань не заявлялось, що підтверджується відеозаписом (часовий відрізок приблизно 00:33:10 - 00:35:29 з відеозаписів з портативних відеореєстраторів поліцейських). Додатково повідомляє, що після повідомлення поліцейського про те, що Позивачка може скористатися послугами захисника, якого залучить для захисту, остання не скористалася своїм правом мати захисника, що підтверджується відеозаписом. При цьому, законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення Позивачка не була позбавлена права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, не була позбавлена права запросити адвоката на місце розгляду справи, не зверталась до працівників поліції з клопотанням про забезпечення її права на захист шляхом запрошення адвоката. Доказів протилежного позивачка не надала.
Доводи позивачки про те, ще транспортним засобом керувала інша особа, спростовуються відеозаписами з відеореєстратора, встановленого в службовому транспортному засобі, а також записами з портативних відеореєстраторів поліцейських. Із зазначених відеозаписів вбачається, що після зупинки транспортного засобу жодна особа із салону автомобіля не виходила, а під час спілкування поліцейських з ОСОБА_3 , у транспортному засобі, окрім позивачки, інших осіб не перебувало. За таких обставин, твердження ОСОБА_1 про керування транспортним засобом іншою особою є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами, які підтверджують факт керування транспортним засобом саме позивачкою. Отже, зазначені Позивачкою обставини є надуманими та такими, що не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки вони побудовані на суб`єктивному тлумаченні Позивачкою норм чинного законодавства та ґрунтуються виключно на особистому ставленні позивачки до загального порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також її пояснень, скарг та позовів з метою беззаперечного їх задоволення. Поліцейський управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП розглянув справу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачкою, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. 
Після виявлення факту порушення вимог Правил дорожнього руху України Позивачем, поліцейським було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини; позивачці були роз`яснені її права, якими користується особа, що притягається до адміністративної відповідальності. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи не надано. Тож, твердження ОСОБА_4 щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, не дотримання законності поліцейського управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності, що є неприпустимим. Таким чином обставини, на які вказує Позивачка, не виключають подію інкримінованого їй правопорушення та склад такого правопорушення у її діях.
Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
12.06.2026 року до суду від відповідача ОСОБА_5 надійшов відзив на позов який фактично являється аналогічним відзиву представника відповідача Департаменту патрульної поліції.
Відповідачі до суду не з`явилися, були повідомлені належним чином.
Представником відповідача Департаменту патрульної поліції, відповідачем Арзуманяном А.Н. у відзивах зазначено про розгляд справи без їх участі. 
Представник позивачки не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідачів.
Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
За відсутності підстав передбачених ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів.
У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги з мотивів викладених у адміністративному позові, просив їх задовольнити.
Дослідивши надані докази, та обставини якими обґрунтовуються позиції учасників справи, суд приходить до наступних висновків.
Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Таким чином, відповідно до Конституції України і Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський під час виконання своїх службових обов`язків зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.
Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і четверта статті 126.)
Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР, Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частина 4 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Судом встановлено, що 03.05.2026 року інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Арзуманяном А.Н. винесено постанову серії ЕНА № 7127475 відповідно до якої ОСОБА_1 , 03.05.2026 року о 00:20:55 в м. Запоріжжі, вул. Стародніпровська 14А керувала ТЗ Volkswagen Transporter днз НОМЕР_2 будучи позбавленою права керування транспортними засобами Заводським районним судом м. Запоріжжя від 28.11.2025 pоку, чим порушила п. 2.1.а ПДР - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування ТЗ
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.
Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.
Відповідно до Постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 28.11.2025 року, Постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишено без змін.
Згідно ч.ч. 1, 9 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Згідно правил ст. 317-1 КУпАП ОСОБА_1 вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
За правилами ч.4 ст.291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.
Таким чином судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 станом на 03.05.2026 року була позбавлена права керування транспортними засобами.
Згідно до наданого представником відповідача і оглянутого у судовому засіданні диску з відеозаписом убачається, що співробітниками поліції 03.05.2026 року о 00:20 годин було зупинено автомобіль Volkswagen Transporter днз НОМЕР_2 .
На відеозаписі ОСОБА_1 , коли до автомобіля підійшли працівники поліції, знаходилась на пасажирському сидінні автомобіля. В ході спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 стверджувала, що за кермом, при зупинці транспортного засобу, вона не перебувала, був її чоловік якій пішов з собакою.
При огляді відеозапису подій 03.05.2026 року зафіксованих на автомобільний відеореєстратор і три бодікамери працівників поліції, посилання на які міститься в оскаржуваній постанові, судом вочевидь встановлено, що поліцейські рухаються позаду на службовому транспортному засобі, фіксуючи відеореєстратором рух транспортного засобу Volkswagen Transporter днз НОМЕР_2 , з моменту руху та зупинки транспортного засобу Volkswagen Transporter днз НОМЕР_2 і до підходу до нього працівників поліції, з нього ніхто не виходив. 
Також поліцейськими були оголошені ОСОБА_1 її права за ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП, покарання передбачене санкцією ч. 4 ст. 126 КУпАП, строк оскарження постанови. Так як ОСОБА_1 не виявила бажання на отримання відповідних документів на місці зупинки, поліцейськими було повідомлено, що матеріали будуть надіслані поштою на її адресу проживання.
Відеозаписи проведені посадовими особами у відповідності до положень ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».
Відповідно до ч. 1ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Постановою Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17 зроблено висновок про те, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2020 року у справі №520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Суд вважає, що доводи позивача, що інкриміноване адміністративне правопорушення вона не скоювала, процедура розгляду справи взагалі працівниками поліції не проводилась, спростовується належними та допустимими доказами, які надані відповідачем і досліджені судом.
Позивачем не надано суду належних доказів, які б спростовували дані, наведені в постанові по справі про адміністративне правопорушення, не наведено обґрунтованих підстав, за яких постанова в справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.
Таким чином, зважаючи на те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст. 126 КУпАП підтверджено належними та допустимими доказами, тому оскаржувана постанова є обґрунтованою.
За таких обставин, враховуючи наведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки згідно цієї норми судові витрати стягуються з відповідача лише при задоволенні позову, а тому відсутні підстави для стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь позивача понесених судових витрат.
Керуючись ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 205, 242-246, 262, 286 КАС України, суд
УХВАЛИВ :
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 7127475 від 03.05.2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн., закриття провадження по справі, стягнення судових витрат - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: І.Г. Кучерук