Справа № 204/5373/25 
Провадження № 2/204/314/26 р. 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2026 року Чечелівський районний суд м. Дніпра в складі:
головуючого судді Самсонової В.В.
за участю секретаря Зайченко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року позивач звернувся до суду з даною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача 353 338,15 грн. вартість матеріального збитку; вартість витрат на проведення оцінки пошкодженого автомобіля у розмірі – 7 000,00 грн.; судовий збір у розмірі 3 603,38 грн.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування своєї позовної заяви вказано на те, що позивач є власником автомобіля марки Kia Carnival (2020 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 ), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданим ТСЦ 1242. 12 лютого 2025 року о 13:45 год. у м. Дніпрі по вул. Макарова, 10 сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП): водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ГАЗ 3302418 (ДНЗ НОМЕР_4 ), повертаючи праворуч при зеленому сигналі світлофора, не надав дорогу та скоїв зіткнення з автомобілем Kia Carnival під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку прямо. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Красногвардійського (Чечелівського) районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2025 року у справі № 204/2632/25 (провадження № 3/204/885/25) водія визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 29 квітня 2025 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО». 10 березня 2025 року ПрАТ «СК «ВУСО» перерахувало на рахунок позивача страхове відшкодування в розмірі 157 950,00 грн. Відповідно до Висновку експерта № 4203/25 (товарознавчої експертизи) від 23 квітня 2025 року, складеного судовим експертом Дроздовим Ю.В., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Kia Carnival (ДНЗ НОМЕР_2 ), складає 511 288,15 грн. Оскільки розмір страхового відшкодування є недостатнім для повного покриття завданої шкоди, різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою становить 353 338,15 грн (511 288,15 грн – 157 950,00 грн), яку позивач просить стягнути з відповідача як із безпосереднього заподіювача шкоди. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на проведення експертної оцінки у розмірі 7 000,00 грн, судовий збір у розмірі 3 603,38 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. 
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, раніше представник надав заяву відповідно до якої підтримав позовну заяву та просив розглянути справу без участі позивача та його представника. 
В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, раніше ним було надано до суду заяву відповідно до якої просить розгляд справи здійснити без його участі, зазначивши, що він не згоден із сумою відшкодування шкоди, оскільки вона є завищеною. 
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля Kia Carnival, ДНЗ НОМЕР_2 . 
12 лютого 2025 року о 13:45 год. у м. Дніпрі по вул. Макарова, 10 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ 3302418 (ДНЗ НОМЕР_4 ) під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Kia Carnival (ДНЗ НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_1 . 
Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2025 року у справі № 204/2632/25 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, факт вчинення ДТП 12.02.2025 року та вина відповідача ОСОБА_2 є доведеними і повторному доказуванню не підлягають. 
Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО».
Як вказує позивач, 10 березня 2025 року страховик виплатив потерпілому позивачу страхове відшкодування в розмірі 157 950,00 грн. 
Згідно з Висновком експерта № 4203/25 від 23 квітня 2025 року, складеним атестованим судовий експертом Дроздовим Ю.В., вартість відновлювального ремонту автомобіля Kia Carnival становить 826 314,06 грн, а розмір матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ, складає 511 288,15 грн. Для проведення експертного дослідження позивачем було сплачено 7 000,00 грн згідно з Договором № 21 від 21.02.2025 року та платіжною інструкцією від 23.02.2025 року. 
Відповідно до ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені ст. 1188 ЦК України, частиною першою якої передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, вина у завданні шкоди, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі № 6691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Отже, відповідач, як особа, яка винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачці різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.
Визначення розміру матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу внаслідок його пошкодження, здійснюється з урахуванням оціночних процедур, установлених чинним законодавством, у тому числі Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (далі - Методика), за наслідками яких визначається вартість відновлювального ремонту (вартість ремонтно-відновлювальних робіт, вартість необхідних для ремонту матеріалів, вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту) з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.
На підтвердження понесених збитків позивачем надано Висновок експерта №4203/25 за результатами проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку, складений 23 квітня 2025 року судовим експертом Дроздовим Ю.В. у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх колісних транспортних засобів, який не спростований відповідачем.
Різниця між завданим матеріальним збитком та виплаченою сумою страховиком склала: 511288,15 - 157950,00 = 353 338,15 грн. Таким чином позовні вимоги в частині відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі підлягають задоволенню.
Крім того, витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 7 000,00 грн. підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Судом встановлено, що позивачу правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Кулінченко І.К., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 13 травня 2025 року, додатком №1 до договору про надання правової допомоги від 13.05.2025 року, актом приймання-передачі наданих послуг від 15.05.2025 року на суму 10 000,00 грн. 
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Позивач дійсно отримав правову допомогу від адвоката Кулінченко І.К., а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі.
Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 10 000,00 грн. - є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат.
Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.
При цьому, вартість послуг з вивчення матеріалів справи та складання позовної заяви є очевидно завищеною та такою, що не відповідає складності виконаних адвокатом робіт.
Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, заявленої у справі ціни позову та значення справи для сторін, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 4 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а отже вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 3603,38 грн. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 256, 257, 261, 264, 267, 993, 979, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 128, 141, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість матеріального збитку у розмірі 353 338,15 грн., витрати на проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу у розмірі 7000,00 грн., судовий збір у розмірі 3603,38 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя В.В. Самсонова