ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2026 р. справа № 300/5930/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить суд: 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 21.12.1989 по 01.10.1998 - в об`єднанні «Воркутауголь», управління дитячих дошкільних соцкульпобутових установ, спеціальних споруд і баз відпочинку в ремонтно-будівельному управлінні, Республіка Комі, район Крайньої Півночі на пільгових умовах, а саме: зарахувати один рік роботи в указаний період часу у районі Крайньої Півночі за один рік та шість місяців;
- зобов`язати головне управління ПФУ в Івано-Франківській області провести з 01.03.2025перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням стажу роботи з 21.12.1989 по 01.10.1998 в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, а саме один рік роботи в указаний період у районі Крайньої Півночі за один рік та шість місяців із застосуванням коефіцієнтів збільшення, визначених постановою КМУ.
Позовні вимоги мотивовані протиправною відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 21.12.1989 по 01.10.1998 - в об`єднанні «Воркутауголь», управління дитячих дошкільних соцкульпобутових установ, спеціальних споруд і баз відпочинку в ремонтно-будівельному управлінні, Республіка Комі, район Крайньої Півночі на пільгових умовах, а саме: зарахуванні один рік роботи в указаний період часу у районі Крайньої Півночі за один рік та шість місяців.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.08.2025 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
22.09.2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до суду надійшов відзив на позовну заяву згідно якого, зазначає, що періоди роботи позивача з 21.12.1989 по 01.10.1998 року враховані в одинарному розмірі, оскільки в записах трудової книжки відсутня інформація про укладання строкових договорів, а інших підтверджуючих документів позивачем не надано. Просить відмовити у задоволенні позову.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 24 липня 2008 року отримує пенсію за віком відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За березень-травень 2025 року позивач отримала пенсію у розмірі 3072,03 гривні. 
Оскільки позивач вважала, що розмір пенсії є заниженим, тому у травні 2025 року звернулася до відповідача про надання інформації яким чином їй нараховується пенсія і чи береться до уваги її страховий стаж у кратному розмірі 1 рік шість місяців за період роботи у районах Крайньої Півночі. 
Від відповідача позивач отримала усне роз`яснення, кратність страхового стажу 1,6 за період її роботи у районах Крайньої Півночі не враховано, а перерахунок пенсії здійснюється відповідно до постанови КМУ від 20.02.2019 №124. 
05 травня 2025 позивач звернулася із письмовою заявою про перерахунок призначеної їй пенсії за віком з урахуванням заробітку та з урахуванням періодів роботи районах Крайньої
Півночі з 1983 по 1998 роки із застосуванням кратності роботи - 1 рік і шість місяців.
Позивач отримала відповідь від 29.05.2025 р., що відповідно до постанови КМУ від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» було проведено автоматичний перерахунок пенсії, зокрема позивачу, із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,115. 
Також, у своїй відповіді відповідач вказав, що до страхового стажу позивача в півтора кратному розмірі зараховано періоди роботи з 02.12.1983 по 01.12.1986 та з 21.12.1986 по 20.12.1989 у Виробничому об`єднанні «Воркутавугілля», які підтверджені трудовими страховими договорами, що укладалися на 3 роки. 
Періоди роботи 21.12.1989 по 01.10.1998 враховані в одинарному розмірі, так як в записах трудової книжки відсутня інформація про укладення строкових трудових договорів.
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним позивач звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до пункту 5 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. 
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі". 
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. 
Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10 листопада 1967 року. 
Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах. 
Указом Президії ВР СРСР від 29 вересня 1967 року було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки. Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності. 
Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Інструкції № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі». 
Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору. 
Системний аналіз вказаних положень дає підстави для висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин: 
1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 
2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року та від 29 вересня 1967 року та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі». 
При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 396/153/17(2 а/396/13/17).
Тобто, наявність письмового трудового договору не є виключною і єдиною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документу за її вибором. 
При цьому, суд зазначає, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тому, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі №173/637/17, від 03 липня 2018 року у справі №302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справі №554/1723/17, від 31 липня 2019 року у справі №287/15/17-а, від 21 серпня 2019 року у справі №750/1717/16-а, від 22 лютого 2021 року у справі №266/258/16-а. 
Факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі в періоди з21.12.1989 по 01.10.1998 року підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_1 .
Разом з тим, суд зазначає, що положення Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993 лише надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права. 
Проте, ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15.01.1993р., ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. 
Не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991 й нормами Законів України «Про пенсійне забезпечення» і «;Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
За таких обставин, підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991 у районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні. Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права висловлена Верховним Судом у постанові від 17 жовтня 2022 року у справі №592/5589/17. 
А отже у задоволені позовних вимог, щодо зарахування у пільговому обчислені стажу роботи з 01.01.1991 по 01.10.1998 пік слід відмовити.
Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі — КАС України) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. 
Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач звертається з вимогою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії із зарахуванням періоду роботи в районах Крайньої Півночі з 21.12.1989 року в кратному розмірі (1 рік роботи за 1 рік і 6 місяців страхового стажу). 
При цьому вимоги про визнання протиправною відмови (або дій/рішення) відповідача щодо незарахування вказаного стажу в пільговому розмірі позивачем безпосередньо не заявлено.
Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту, суд виходить з того, що вимога про зобов`язання відповідача вчинити певні дії є похідною від оцінки правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, прийнятих за наслідками розгляду відповідного звернення. 
Відповідно до правової позиції Велика Палата Верховного Суду та Верховний Суд неодноразово наголошували, що захист порушеного права повинен бути ефективним, тобто таким, що призводить до реального відновлення порушених прав, а не до формального розгляду справи. 
Оскільки фактичне порушення права позивача полягає у протиправній відмові відповідача зарахувати пільговий стаж у кратному розмірі 1:1,5, без визнання такої відмови протиправною зобов`язання вчинити відповідні дії не забезпечить повного та ефективного відновлення порушеного права позивача. 
За наведених обставин, з метою належного та ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України та визнати протиправною відмовою Головного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача у кратному розмірі (1 рік за 1 рік і 6 місяців) періоду роботи в районах Крайньої Півночі з 21.12.1989 по 31.12.1990.
Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. 
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 у кратному розмірі (1 рік за 1 рік і 6 місяців) періоду роботи в районах Крайньої Півночі з 21.12.1989 по 31.12.1990.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 21.12.1989 по 31.12.1990 - в об`єднанні «Воркутауголь», управління дитячих дошкільних соцкульпобутових установ, спеціальних споруд і баз відпочинку в ремонтно-будівельному управлінні, Республіка Комі, район Крайньої Півночі на пільгових умовах, а саме: зарахувати один рік роботи в указаний період часу у районі Крайньої Півночі за один рік та шість місяців;
Зобов`язати головне управління ПФУ в Івано-Франківській області провести з 01.03.2025 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням стажу роботи з 21.12.1989 по 31.12.1990 в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, а саме один рік роботи в указаний період у районі Крайньої Півночі за один рік та шість місяців із застосуванням коефіцієнтів збільшення, визначених постановою КМУ.
В решті позовних вимог відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Шумей М.В.