Справа № 756/6963/26
Провадження № 2/756/6745/26

оболонський районний суд міста києва
 
РІШЕННЯ
 
іменем України
 
(заочне)
 
20 липня 2026 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Пукала А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
У С Т А Н О В И В :
 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернулося до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просило стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання коштів у кредит № 45548962 від 02.10.2025 у розмірі 8 615,76 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02.10.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання коштів у кредит № 45548962, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 3 000 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом та комісії за надання кредиту.
Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав, перерахувавши кредитні кошти на банківський рахунок відповідача, проте відповідач узятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати нарахувань належним чином не виконала. На підставі договору факторингу № 25/02/26 від 25.02.2026 право грошової вимоги за вказаним договором відступлено ТОВ «Фінпром Маркет». За розрахунком позивача заборгованість відповідача становить 8 615,76 грн, з якої: 3 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту); 209,70 грн - заборгованість за процентами; 480 грн - заборгованість за комісією; 4 926,06 грн - заборгованість за пенею (неустойкою).
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28.04.2026 відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Копію ухвали про відкриття провадження направлено відповідачу в установленому порядку. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подала, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надіслала.
Позивач у позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності його представника та проти заочного розгляду справи. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, відповідно до ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними у ній матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 02.10.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання коштів у кредит № 45548962, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 3 000 грн строком на 30 днів. Умовами договору передбачено нарахування процентів за користування кредитом за фіксованою ставкою 0,233% за кожен день користування на залишок заборгованості за тілом кредиту, а також комісію за надання кредиту в розмірі 16% від суми кредиту, що становить 480 грн (пп. 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4 договору).
Договір укладено в електронній формі шляхом його підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором (електронним підписом), надісланим на зазначену відповідачем електронну адресу, у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах (у тому числі електронних). Згідно зі ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; електронний договір, укладений з використанням одноразового ідентифікатора, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Отже, підписанням договору за допомогою одноразового ідентифікатора відповідач підтвердила прийняття умов надання кредиту. Відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 та від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19.
Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, перерахувавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 3 000 грн на її банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 , що підтверджується платіжною інструкцією № fcba661e-8edb-488e-a345-a43a005ca8bc від 02.10.2025.
Судом встановлено, що 25.02.2026 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 25/02/26, за умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідача за договором про надання коштів у кредит № 45548962. Згідно з витягом з реєстру прав вимог № 2 від 25.02.2026 відповідач є боржником за вказаним договором у сумі 8 615,76 грн.
Відповідно до ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до боржника; предметом договору факторингу може бути наявна вимога або вимога, яка виникне в майбутньому.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Договір факторингу у встановленому законом порядку недійсним не визнавався та відповідачем не оспорювався, а тому позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 ЦК України і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1048, 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики; позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк. Згідно зі ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Перевіряючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд встановив таке.
Заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту) в розмірі 3 000 грн відповідачем не погашена, доказів повернення кредиту суду не надано, а тому в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Проценти за користування кредитом у розмірі 209,70 грн нараховані за визначеною договором ставкою в межах установленого строку кредитування (з 02.10.2025 по 31.10.2025) і граничного розміру денної процентної ставки не перевищують, а тому також підлягають стягненню.
Заявлена позивачем комісія за надання кредиту в розмірі 480 грн є разовою платою за вчинення кредитодавцем дії з надання (ініціювання) кредиту, передбачена умовами договору, вимога про стягнення комісії за надання кредиту в розмірі 480 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо заявленої позивачем пені (неустойки) у розмірі 4 926,06 грн суд зазначає таке.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово продовжувався і триває на час розгляду справи.
Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання зобов`язань за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки прострочення виконання зобов`язання за договором про надання коштів у кредит № 45548962 від 02.10.2025 виникло та триває в період дії воєнного стану, нарахована позивачем пеня (неустойка) у розмірі 4 926,06 грн стягненню з відповідача не підлягає. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за договором про надання коштів у кредит № 45548962 від 02.10.2025 у загальному розмірі 3 689,70 грн, з якої: 3 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту); 209,70 грн - заборгованість за процентами; 480 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту. У задоволенні решти позовних вимог, а саме про стягнення пені (неустойки) у розмірі 4 926,06 грн, слід відмовити.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони; за результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між сторонами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається за умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025, витяг з акту № 10ФП від 09.03.2026 приймання-передачі наданої правничої допомоги та платіжну інструкцію про оплату наданої правничої допомоги; заявлений розмір таких витрат становить 4 500 грн.
При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд враховує критерії їх співмірності, встановлені ч. 4 ст. 137 ЦПК України: складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на їх виконання, а також ціну позову та значення справи для сторони. Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності) і розумності їх розміру з огляду на конкретні обставини справи (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ураховуючи, що справа є малозначною та незначної складності, а також обсяг наданих адвокатом послуг (складання позовної заяви типової категорії), суд дійшов висновку про співмірність та наявність підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1927,35 грн - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково - на суму 3 689,70 грн, що становить 42,83% ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 140,17 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
 
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за договором про надання коштів у кредит № 45548962 від 02.10.2025 у розмірі 3 689,70 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 140,17 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1927,35 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження: Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова, 31/33).
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Заочне рішення може бути переглянуте Оболонським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя         Андрій ПУКАЛО