МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 серпня 2026 р. | № 400/4414/26
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:
24 квітня 2026 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі – відповідач) про:
визнання протиправними дії службових осіб відповідача, які при пред`явлені позивачу вимоги щодо неподання ним до ДПС річній декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік та при проведенні опису його майна у податкову заставу діяли не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
зобов`язання відповідача утриматися від вчинення певних дій шляхом скасування Акту № 35/14-29-13-22-08 опису майна від 26.01.2026.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ним і АТ «КРЕДІ АГРИКОЛЬ БАНК» було укладено договір від 13.11.2017 № 2 про внесення змін і доповнень до Кредитного договору від 20.06.2008 № 331/705331, на підставі якого заборгованість позивача була погашена у повному обсязі шляхом реалізації спеціальної програми реструктуризації заборгованості, а саме: часткове прощення боргу. 12.08.2025 посадові особи відповідача склали Акт № 13322/14-29-24-05-09/2452906031, в якому необґрунтовано було зазначено про обов`язок позивача подати до податкового органу декларацію та оплатити податки та збори з прощеного доходу. Крім того, 11.03.2026 він отримав Акт відповідача від 26.01.2026 № 35/14-29-13-22-8 опису майна, а саме: автомобіля, що належить йому на праві власності. Такі дії та акт опису майна, на думку позивача, є протиправними, оскільки відповідачем було проігноровано той факт, що відповідно пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України (далі – ПК України) (у редакції, чинній у 2017 році) прощена (анульована) кредитором в порядку, передбаченим законом про реструктуризацію зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, отриманих на придбання лише одного житла (іпотечні кредити), не включаються до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку.
У відзиві на позовну заяву від 27.05.2025 відповідач заперечив проти позову і просив у його задоволенні відмовити повністю. Відзив відповідач умотивував тим, що відповідно до розрахунку податкового боргу за позивачем рахується на підставі податкових повідомлень-рішень (ППР) від 09.09.2025 № 18066/1429240509, від 09.09.2025 № 18070/1429240509, від 09.09.2025 № 18078/1429240509 і від 09.09.2025 № 18088/1429240509 податковий борг на загальну суму 192240,62 грн з військового збору, податку на доходи фізичних осіб та з адміністративних штрафів. Оскільки позивач не оскаржив вищенаведені ППР, нараховані у них грошові зобов`язання вважаються узгодженими та набули статусу податкового боргу. У зв`язку з цим, контролюючий орган надіслав позивачу податкову вимогу від 17.12.2025 № 0025160-1308-1429, яка була надіслана на адресу його місця проживання та повернута з причин відсутності адресата за вказаною адресою. За таких обставин, враховуючи статтю 89 ПК України, відповідач правомірно склав Акт опису майна від 26.01.2026 № 35/14-29-13-22-08 на суму податкового боргу 192240,62 гривні.
05.06.2026 позивач надіслав до Миколаївського окружного адміністративного суду відповідь на відзив, в якому підтримав свої позовні вимоги, навівши ті ж самі його обґрунтування, що і в позовній заяві. Додатково він звернув увагу на відсутність у відзиві відповідача заперечення на наведені у позовній заяві аргументи протиправності дій відповідача. Крім того, відповідні ППР відповідач не надсилав позивачу, зокрема разом із відзивом. Водночас податкова вимога від 17.12.2025 № 0025160-1308-1429 не є доказом, який може бути запереченням щодо наведених ним обставин та правових підстав позову.
Відповідач правом на подання заперечення не скористався.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ, ЗАЯВИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, керуючись частиною четвертою статті 229 КАС України, суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.
Позивач уклав з АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК» кредитний договір від 20.06.2008 № 331/705331 на оплату за нерухоме майно: двокімнатну квартиру.
Відповідно до пункту 1 Договору про внесення змін та доповнень № 2 (про часткове прощення боргу) від 13.11.2017 до Кредитного договору № 331/705331 від 20.06.2008, укладеного між позивачем і ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВО «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (правонаступник прав та обов`язків ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК», сторони домовились про припинення зобов`язань Позичальника щодо погашення кредиту, що становить 23546,18 доларів США шляхом прощення боргу Позичальнику. З цього моменту Кредитний договір вважається припиненим і сторони не будуть вважати себе пов`язаними будь-якими зобов`язаннями.
При прощені боргу у Позичальника у випадках, визначених ПК України, виникає оподаткований дохід та Позичальник зобов`язаний подати до податкового органу декларацію, сплатити податки та збори з такого доходу в порядку та у розмірах, встановлених чинним законодавством України (пункт 3 Договору про внесення змін та доповнень № 2 (про часткове прощення боргу) від 13.11.2017).
Згідно з Довідки ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» від 16.11.2017 № 73310-248 станом на 14.11.2017 заборгованість позивача за кредитним договором погашена у повному обсязі шляхом реалізації спеціальної програми реструктуризації заборгованості, а саме: часткове списання боргу.
За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб, військового збору від одержаного доходу за ознакою « 126» (додаткове благо) у вигляді анульованої основної суми основного боргу за кредитним договором позивача за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 відповідач склав Акт від 12.08.2025 № 13322/14-29-24-05-09/2452906031, яким встановлено такі порушення з боку позивача:
неподання до ДПІ податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік в термін до 01.05.2018;
заниження податку на доходи фізичних осіб (далі – ПДФО) за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 в сумі 112386,90 грн;
заниження військового збору (далі – ВЗ) за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 в сумі 9365,52 грн;
відсутність (не надання) первинних документів для проведення перевірки за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.
На підставі цього Акта контролюючий орган виніс ППР:
від 09.09.2025 № 18066/1429240509 (форма «ПС»), згідно з яким застосував штраф у сумі 340,00 грн;
від 09.09.2025 № 18070/1429240509 (форма «ПС»), згідно з яким застосував штраф у сумі 1020,00 грн;
від 09.09.2025 № 18078/1429240509 (форма «Р»), згідно з яким збільшив суму грошового зобов`язання з ВЗ на суму 11706,90 грн;
від 09.09.2025 № 18088/1429240509 (форма «Р»), згідно з яким збільшив суму грошового зобов`язання з ПДФО на суму 140482,74 гривні.
Відповідач надіслав позивачу на адресу: «пр-т Соборності, 6», «24-25 ППР», який не був ним отриманий у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується Довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) від 26.09.2025 до поштового відправлення № 0601190178866.
Крім того, відповідач виставив позивачу податкову вимогу від 17.12.2025 № 0025160-1308-1429 (форма «Ф») на суму 192240,62 грн, яку він не отримав у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою, що підтверджується відміткою на адресному ярлику до поштового відправлення від 08.01.2026 № R067064516067.
На виконання рішення уповноваженої особи контролюючого органу від 17.12.2025 № 581/14-29-13-21-08 про опис майна у податкову заставу платника податків відповідач склав Акта опису майна від 26.01.2026 № 35/14-29-13-22-08, яким проведено опис майна позивача: SKODA OCTAVIA TOUR (ШКОДА ОКТАВІЯ ТУР), легковий, кількість – 1 штука, вартість – 45000,00 гривень.
На підставі вищезазначеного Акта до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено 27.01.2026 відомості про податкову заставу автомобіля легкового SKODA OCTAVIA TOUR (ШКОДА ОКТАВІЯ ТУР) (реєстраційний номер 32385852), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 27.01.2026 № 101351872.
Вважаючи дії відповідача щодо опису його майна у податкову заставу протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.
Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Пунктом 38.1 статті 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 податкове зобов`язання – сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків – сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг – сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Податкова застава – спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом (абзац перший підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Згідно з пунктами 88.1 і 88.2 статті 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.
Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.
Відповідно до підпункту 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, – з дня виникнення податкового боргу.
Отже, передумовою прийняття рішення про опис майна у податкову заставу є наявність податкового боргу, тобто суми узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлені законом строки.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.06.2022 у справі № 240/6321/20 та від 15.06.2023 у справі № 160/15095/20.
У постанові від 18.04.2019 у справі № 813/2092/15 Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що предметом доказування у справах про стягнення податкового боргу є:
«… обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо.
При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкове повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.»
Відтак питання правомірності нарахування контролюючим органом грошових зобов`язань платнику податків не є предметом розгляду у справах про опис майна у податкову заставу.
У позовній заяві позивач не просить визнати протиправними і скасувати ППР від 09.09.2025 № 18066/1429240509 (форма «ПС»), від 09.09.2025 № 18070/1429240509 (форма «ПС»), від 09.09.2025 № 18078/1429240509 (форма «Р») і від 09.09.2025 № 18088/1429240509 (форма «Р»), а тому позовні вимоги про визнання протиправними дії службових осіб відповідача при пред`явленні позивачу вимоги щодо ненадання ним до ДПС річної декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік та при проведенні опису майна у податкову заставу задоволенню не підлягають.
Відповідно до пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо:
платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;
дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;
згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;
дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;
результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.
Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суд встановив, що відповідач виніс ППР про визначення позивачу грошових зобов`язань на загальну суму 153549,64 грн, а саме ППР від 09.09.2025 № 18066/1429240509 (форма «ПС»), від 09.09.2025 № 18070/1429240509 (форма «ПС»), від 09.09.2025 № 18078/1429240509 (форма «Р») і від 09.09.2025 № 18088/1429240509 (форма «Р»).
За твердженням відповідача вищенаведені ППР були надіслані позивачу через АТ «УКРПОШТА» поштовим відправленням № 0601190178866.
На адресному ярлику до поштового відправлення № 0601190178866 друкарським способом зазначено таку адресу позивача, яку перекреслено: «54005, Миколаїв, вул. Героїв Рятувальників, 6».
Натомість від руки написана адреса адресата: «пр-т Соборності, 6, 55002» (населений пункт і номер квартири не вказано).
Відповідно до Відповіді від 19.08.2026 № 3199039 з Єдиного державного демографічного реєстру адресою місця проживання позивача є:  АДРЕСА_1 .
Отже, поштове відправлення № 0601190178866 відповідач не надіслав позивачу на адресу його місця проживання, а отже вищенаведені ППР не вважаються такими, що вручені позивачу.
Тобто відповідач не надав суду доказів надіслання (вручення) позивачу і отримання ним ППР від 09.09.2025 № 18066/1429240509 (форма «ПС»), від 09.09.2025 № 18070/1429240509 (форма «ПС»), від 09.09.2025 № 18078/1429240509 (форма «Р») і від 09.09.2025 № 18088/1429240509 (форма «Р»).
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. (абзаци перший і другий частини другої статті 77 КАС України).
Таким чином, матеріалами справи не підтверджується факт узгодження грошових зобов`язань позивача, визначених у ППР від 09.09.2025 № 18066/1429240509 (форма «ПС»), від 09.09.2025 № 18070/1429240509 (форма «ПС»), від 09.09.2025 № 18078/1429240509 (форма «Р») і від 09.09.2025 № 18088/1429240509 (форма «Р»).
Як наслідок, у відповідача були відсутні підстави для проведення опису майна позивача, оскільки грошові зобов`язання, визначені вищенаведеними ППР, не набули статусу узгоджених і не утворили податкового боргу.
У позовній заяві позивач просить скасувати Акт № 35/14-29-13-22-08 опису майна від 26.01.2026.
Пунктом 89.3 статті 89 ПК України передбачено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.
Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.
Відповідно до пункту 89.8 статті 89 ПК України контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.
Згідно приписів пункту 91.3 статті 91 вказаного Кодексу податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 93.1 вказаної статті майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: 93.1.1. отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку; 93.1.2. визнання податкового боргу безнадійним; 93.1.3. набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; 93.1.4. отримання платником податків рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження.
За приписами пункту 93.2 ПК України підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1 - 93.1.5 пункту 93.1 цієї статті.
З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що право податкової застави виникає в силу закону та не потребує письмового оформлення, опис майна проводиться на підставі рішення контролюючого органу, а акт опису майна лише фіксує певний перелік майна.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09.03.2026 у справі № 826/7503/18.
Частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа – це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Публічно-правовий спір – спір, у якому хоча б одна із сторін здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна із сторін є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Згідно приписів частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Рішення суб`єкта владних повноважень у контексті положень КАС України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.
Індивідуальний акт – акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Тобто обов`язковою ознакою правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.
Разом з тим, акт опису майна лише фіксує певний перелік майна та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Складання акту опису, по суті полягає у викладенні/відображенні на паперовому носії певної інформації, що є фактично технічним процесом створення документа та завершальною стадією виконання організаційно-технічних дій по завершенню створення документу.
Таким чином, акт опису майна не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, оскільки він лише фіксує відповідні обставини, на підставі зазначеного акту не створюються відповідні правовідносини та не порушуються права позивача.
Отже, такий акт як і дії по його складенню не підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства та оскарження такого акту не підпадає під судову юрисдикцію взагалі. У спірній ситуації належним способом захисту може бути визначено зобов`язання контролюючого органу виключити з державного реєстру відповідний запис щодо встановлення обтяження згідно з актом опису майна у податкову заставу.
Вказана правова відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 20.08.2020 у справі №808/2726/16 та від 09.03.2026 у справі № 826/7503/18.
З огляду на зазначене, позовній вимоги про скасування акту опису майна задоволенню не підлягають.
Відповідно до другого речення частини другої статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, водночас вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.
Вказане підтверджується роз`ясненням поняття «виходу за межі позовних вимог», наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 «Про судове рішення». Відповідно до пункту 3 цієї Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.
Як вже суд встановив і зазначав вище, у відповідача були відсутні підстави для проведення опису майна позивача ,оскільки відповідні грошові зобов`язання не є податковим боргом.
Проте, на підставі Акта 26.01.2026 № 35/14-29-13-22-08 про опис майна у податкову заставу платника податків до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено 27.01.2026 відомості про податкову заставу автомобіля легкового SKODA OCTAVIA TOUR (ШКОДА ОКТАВІЯ ТУР) (реєстраційний номер 32385852), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 27.01.2026 № 101351872.
Тому суд прийшов до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про податкову заставу майна ОСОБА_1 , здійснений на підставі Акта опису майна № 35/14-29-13-22-08, складеного Головним управлінням ДПС у Миколаївській області 26.01.2026.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Квитанцією від 26.03.2026 підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 1331,20 грн на сплату судового збору за подання адміністративного позову. Тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 22, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області задовольнити частково.
2. Зобов`язати Головне управління ДПС у Миколаївській області виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про податкову заставу майна ОСОБА_1 , здійснений на підставі Акта опису майна № 35/14-29-13-22-08, складеного Головним управлінням ДПС у Миколаївській області 26.01.2026.
3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1331 (Одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
8. Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 );
відповідач: Головне управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54001; код ЄДРПОУ 44104027).
9. Повний текст рішення суду складений 19.08.2026.

Суддя В.Г.Ярощук