ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року	 	Справа № 140/2202/26 пров. № А/857/30617/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р. М., суддів Димарчук Т. М.,Сала П. І., розглянув в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 травня 2026 року (головуючий суддя Каленюк Жанна Василівна, м. Луцьк) у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,-
Короткий зміст позовних вимог
До Волинського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі - відповідач) з такими вимогами:
- - визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 23 червня 2017 року;
- зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 23 червня 2017 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 (далі - Порядок №44).
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Суд першої інстанції постановив рішення, яким задоволено повністю адміністративний позов, а саме суд: - визнав протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Волинській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження служби з 07 листопада 2015 року по 23 червня 2017 року; - зобов`язав Головне управління Національної поліції у Волинській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження служби в поліції з 07 листопада 2015 року по 23 червня 2017 року з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.
Приймаючи оскаржене рішення, суд першої інстанції керувався нормами Закону України “Про Національну поліцію” від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), Законом України “Про індексацію грошових доходів населення” від 03.07.1991 № 1282-XII (далі – Закон № 1282-XII), Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, якорю затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі – Порядок № 1078), Постановою Кабінету Міністрів України № 1013 “Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів” (далі – Постанова № 1013). Суд дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення поліцейських є однією з державних гарантій щодо оплати праці, тому така підлягає обов`язковому нарахуванні та виплаті і не повинна ставитись в залежність від бюджетних асигнувань відповідача. Оскільки відповідач не провів нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивача за період починаючи з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року, тому суд першої інстанції кваліфікував цю ситуацію як протиправну бездіяльність відповідача.
Суд, враховуючи складність справи (справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, з урахуванням усталеної практики Верховного Суду у цій категорії справ) та значення справи для сторін, ціну позову, час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг, та їх обсяг, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, зважаючи на заперечення представника відповідача обґрунтованості та співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, дійшов висновку про те, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 1500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Відповідач оскаржив рішення першої інстанції до Восьмого апеляційного адміністративного суду посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення ним норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт покликається на те, що Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не передбачав проведення індексації грошового забезпечення поліцейських. Відповідач вважає, що до 18.10.2017 у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 р., відсутня така категорія осіб, як поліцейські та постановою Кабінету Міністрів України №782 від 18.10.2017 «Про внесення змін до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, доповнено абзац 5 після слова «Військовослужбовців» словом «поліцейських», тому нарахування індексації грошового забезпечення поліцейських було розпочато після набрання чинності вищевказаною постановою, тому відсутні підстави для нарахування позивачу індексації, оскільки індекс споживчих цін у спірний період не перевищував 103 %. 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Суд на підставі частини четвертої статті 304 КАС України дійшов висновку, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Обставини справи, які встановив суд першої інстанції та перевірив суд апеляційної інстанції
ОСОБА_1 з 07 листопада 2015 року по 23 червня 2017 року проходив службу у поліції, що підтверджується відомостями трудової книжки НОМЕР_1 . Зі служби в поліції позивач звільнений наказом ГУНП у Волинській області від 19 червня 2017 року №122/ос.
На звернення представника позивача від 14 січня 2026 року про нарахування та виплату останньому індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 23 червня 2017 року (а.с.11-12) ГУНП у Волинській області листом від 04 лютого 2026 року №16208-2026 повідомило про те, що грошове забезпечення поліцейських є об`єктом індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року №782 “Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення” з листопада 2017 року. У зв`язку із цим індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 у вказаний у заяві період не нараховувалася та не виплачувалася.
Норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України “Про Національну поліцію” від 02.07.2015 № 580-VIII (далі – Закон № 580-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини третьої статті 13 Закону № 580-VIII у складі поліції функціонують: 1) кримінальна поліція; 2) патрульна поліція; 3) органи досудового розслідування; 4) поліція охорони; 5) спеціальна поліція; 6) поліція особливого призначення.
Згідно з частиною першою статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до норм статті 94 Закону № 580-VIII:
Поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання (частина перша).
Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України (частина друга). 
Кабінет Міністрів України 11.11.2015 прийняв постанову № 988 “Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції” (далі - Постанова № 988), в пункті першому котрої установив, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. 
Відповідно до частина п`ятої норм статті 94 Закону № 580-VIII грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України “Про індексацію грошових доходів населення” від 03.07.1991 №1282-XII (далі – Закон № 1282-XII). 
За визначенням, наведеним в статті 1 Закону № 1282-XII:
- індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг;
- поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).
Стаття 4 Закону №1282-XII визначає підстави для проведення індексації. Згідно з частиною першою статті 4, в редакції від 01.01.2015, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Законом № 911-VIII від 24.12.2015, який набрав чинність з 01.01.2016, внесені зміни у частину першу статті 4 Закону № 1282-XII цифри “101” замінені цифрами “103”.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. 
Частиною другою статті 5 Закону № 1282-XII визначено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. 
Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (частина перша статті 9 Закону № 1282-XII).
Відповідно до норм статті 6 Закону № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Відповідно до пункту 11 Порядку № 1078, в редакції від 21.06.2012, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
09.12.2015 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1013 “Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів” (далі – Постанова № 1013). Ця постанова набрала чинності 15.12.2015 та відповідно до пункту 6 цієї постанови застосовується з 01.12.2015.
Відповідно до пункту 3 Постанови № 1013 міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів необхідно було вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року. Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078.
Постановою Кабінету Міністрів України № 77 від 11.02.2016 внесені зміни в абзац другий пункту 11 Порядку № 1078, цифри “ 101” замінено цифрами “ 103”. Ці зміни, відповідно до пункту 2 Постанови КМУ № 77 від 11.02.2016, застосовуються з 1 січня 2016 року.
Пунктом 2 Порядку № 1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, серед іншого, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Згідно з пп.2) пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Позиція суду апеляційної інстанції
суд першої інстанції при прийнятті рішення дійшов висновку, що індексація як складова грошового забезпечення поліцейського є однією з державних гарантій щодо оплати праці, тому така підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті. При цьому доповнення пункту 2 Порядку № 1078 словом «поліцейських» на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 № 782 не свідчить про виникнення у поліцейських права на індексацію лише з моменту набрання цією постановою чинності, тобто з 18.10.2017. Тому відповідач повинен був нараховувати та виплачувати позивачу індексацію грошового забезпечення за весь період з 07.11.2015 по 23.06.2017. 
Суд апеляційної інстанції, перевіряючи в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність і обґрунтованість рішення, частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на такі мотиви:
нормами статті 94 Закону «Про Національну поліцію» передбачено здійснення індексації грошового забезпечення поліцейських. Індексація грошового забезпечення за своєю суттю є державною гарантією щодо оплати праці, метою якої є підвищити грошові доходів громадян для компенсації подорожчання/зростання споживчих товарів і послуг внаслідок інфляції. Проведення індексації заробітної плати (грошового забезпечення) є обов`язком підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, у разі коли індекс споживчих цін перевищив поріг індексації. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Отже, важливим елементом алгоритму нарахування індексації є термін (так званий «базовий» місяць), від якого починає обчислюватися зростання індексу споживчих цін, оскільки нарахування індексації розпочинається після досягнення цим індексом певного значення у відсотках (так званого «порогу»), визначеного законом. Так, індексація грошових доходів населення починає нараховуватися, коли зростання індексу споживчих цін перевищує: - 101 відсоток – за період до 01.01.2016 (частина перша статті 4 Закону №1282-XII в редакції, що діяла до 01.01.2016); - 103 відсотки – за період після 01.01.2016 (частина перша статті 4 Закону №1282-XII зі змінами, внесеними Законом № 911-VIII від 24.12.2015, який набрав чинності 01.01.2016).
Національна поліція України є новоствореним органом, для всіх її працівників вперше визначено посадові оклади з 07.11.2015 року. З огляду на дату встановлення поліцейським посадових окладів на підставі Постанови № 988 та враховуючи встановлений Законом №1282-XII поріг індексації (в листопаді-грудні 2015 року – в розмірі 101%, а починаючи з січня 2016 року – в розмірі 103%) та статистичних даних про розмір індексу інфляції за 2015-2016рр., поріг індексації перевищено в квітні 2016 року (якщо період починається всередині місяця (07.11.2015), то цей перший місяць не включається, а починається розрахунок інфляції з першого повного місяця, тобто з грудня 2015 року: 1,007*1,009*0,996*1,010*1,035=1,057), тому індексація грошового забезпечення поліцейським повинна нараховуватися та виплачуватися починаючи з травня 2016 року.
Отже, в період з травня 2016 року по червень 2017 року відповідач дійсно протиправно не здійснював нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення поліцейського. Оскільки індексація як складова грошового забезпечення поліцейського є однією з державних гарантій щодо оплати праці, тому така підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті. Тому в цій частині суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за цей період. 
Водночас суд апеляційної інстанції визнає помилковими доводи апелянта про те, що індексація грошового забезпечення поліцейських повинна здійснюватися лише з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України № 782, оскільки право на індексацію прямо передбачено частиною 5 статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" (грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону) та не ставиться у залежність від прийняття підзаконних нормативно-правових актів, які лише конкретизують порядок реалізації такого права. Відсутність до дати прийняття Постанови Кабінету Міністрів України №782 спеціального нормативного врегулювання окремих питань індексації грошового забезпечення поліцейських не свідчить про відсутність у них права на отримання індексації та не може бути підставою для невиконання державним органом покладеного на нього обов`язку щодо забезпечення збереження купівельної спроможності грошового забезпечення в умовах зростання споживчих цін.
Водночас, в період з листопада 2015 року по квітень 2016 року величина індексу споживчих цін не перевищувала встановлений законом поріг у 103%, тому у відповідача не виникало обов`язку щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення, яка проводиться в наступному місяці за місяцем публікації індексу. Відповідно, позовні вимоги в частині нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 30.04.2016 є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Враховуючи наведені мотиви, суд апеляційної інстанції визнає помилковими висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу індексацію грошового забезпечення за період із 07.11.2015 по 30.04.2016.
Щодо компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44, то суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 затверджений Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 січня 2005 р. N17, далі – Порядок № 44). Цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація). 
Порядок № 44 містить такі норми: - грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби (пункт 2); - виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб" (пункт 3); - виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення (пункт 4); - грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення (пункт 5). 
Індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення поліцейських і, як одна з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Таким чином, оскільки компенсація сум податку з доходів фізичних осіб є похідною виплатою від грошового забезпечення та підлягає виплаті одночасно із ним, то у разі здійснення перерахунку індексації грошового забезпечення позивача відповідач зобов`язаний також здійснити відповідну компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку № 44. Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити таку компенсацію одночасно з виплатою донарахованих сум індексації грошового забезпечення.
Відповідно до статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Підсумовуючи наведені вище мотиви, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції (в частині, що стосується позовних вимог за період з 07.11.2015 по 30.04.2016), обставинам справи, а також про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права при вирішенні спору за цей період, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення в цій частині. Щодо цієї частини позовних вимог апеляційний постановляє нове судове рішення - про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 ; в решті - залишає рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 травня 2026 року без змін.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, апеляційний суд керується такими мотивами: суд першої інстанції, враховуючи складність справи та значення справи для сторін, ціну позову, час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг, та їх обсяг, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, зважаючи на заперечення представника відповідача обґрунтованості та співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, дійшов висновку про те, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 1500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. З огляду на таке рішення апеляційний суд, попри скасування рішення в частині, не вбачає підстав для перерозподілу судових витрат шляхом повторного зменшення суми витрат на правничу допомогу, що відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача. Щодо понесених відповідачем витрат на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, то з огляду на положення ст. 139 КАС України та статус учасників цієї справи (позивач – приватна особа, відповідач – суб`єкт владних повноважень) підстав для покладення цих витрат на позивача немає. 
Керуючись ст.ст. 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Волинській області задовольнити частково.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 травня 2026 року у справі № 140/2202/26 скасувати в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції у Волинській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1  індексації його грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року та зобов`язання Головного управління Національної поліції у Волинській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року та прийняти в цій частині нову постанову, відмовити у задоволенні цих позовних вимог. 
В іншій частині рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 травня 2026 року у справі № 140/2202/26 - залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Понесені апелянтом судові витрати покласти на нього. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Головуючий суддя	 	Р. М. Москаль 	
 судді	  	 Т. М. Димарчук 	
 	  	 П. І. Сало    	
Повне судове рішення складено 21.07.26