ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2026 року | Справа № 160/15050/26
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему Електронний суд надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій позивач просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 01.12.2025 №045750021362, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні та нарахуванні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів роботи, визначених у довідці від 12.11.2025 № 01-05/2744, виданої Державною установою «Інститут гастроентерології Національної Академії Наук України» до періоду який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону «Про пенсійне забезпечення»; 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області:- зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи, визначених у довідці від 12.11.2025 № 01-05/2744, виданої Державною установою «Інститут гастроентерології Національної Академії Наук України» до періоду який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону «Про пенсійне забезпечення»; 
повторно розглянути заяву від 22.11.2025 та прийняти рішення про призначення та нарахування грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Ухвалою суду від 08.06.2026 року позовну заяву було залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст. 160,161 КАС України.
10.06.2026 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 12.06.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку положень ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 12.06.2026 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, зокрема:
- звернення позивача із заявою про призначення та нарахування грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення;
- рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 01.12.2025 № 045750021362;
- відомості/інформацію щодо зарахування/незарахування спірного періоду роботи позивача; 
- інформацію /підстави прийнятої відмови та всі наявні докази щодо суті спору.
02.07.2026 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву. 
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 11.08.2026 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

У обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протиправні дії Пенсійного органу порушують право позивача на достатній рівень пенсійного забезпечення.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що до пільгового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі їх десяти місячних пенсій не зараховано періоди роботи з 22.10.1986 по 11.09.1994 та з 03.11.1997 по даний час відповідно до довідки від 12.11.2026 №01-05/2744, виданої Державною установою “Інститут гастроентерології Національної Академії Наук України”, оскільки даний заклад не перебуває в переліку затверджених закладів охорони здоров`я згідно наказу Міністерства охорони здоров`я від 28.10.2002 №385 «Про затвердження Переліку закладів охорони здоров`я». 
Оскільки, на день досягнення пенсійного віку ОСОБА_1 не мала 30 років стажу у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е-ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення від 01.12.2025 № 045750021362 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 . 
Виходячи з вищенаведеного, вважають, що відсутні правові підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_1 щодо виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV “Прикінцеві положення Закону № 1058 .

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
22.11.2025 року ОСОБА_1 звернулась через Веб-портал щодо виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За результатами розгляду заяви від 22.11.2025 та доданих до неї документів, ГУ ПФУ у Львівській області прийнято рішення від 01.12.2025 №045750021362 про відмову у перерахунку пенсії, у якому, зокрема, зазначено: 
до пільгового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі їх десяти місячних пенсій не зараховано періоди роботи згідно довідки від 12.11.2025 № 01-05/2744, виданої Державною установою «Інститут гастроентерології Національної Академії Наук України», оскільки заклад не числиться в переліку затверджених закладів охорони здоров`я згідно наказу МОЗ від 28.10.2025 № 385; 
прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії, оскільки на день досягнення пенсійного віку заявниця немає 30 років стажу у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е-ж» статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».
Згідно спірного рішення до пільгового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі їх десяти місячних пенсій не зараховано періоди роботи з 22.10.1986 по 11.09.1994 та з 03.11.1997 по даний час відповідно до довідки від 12.11.2026 №01-05/2744, виданої Державною установою “Інститут гастроентерології Національної Академії Наук України”, оскільки даний заклад не перебуває в переліку затверджених закладів охорони здоров`я згідно наказу Міністерства охорони здоров`я від 28.10.2002 №385 «Про затвердження Переліку закладів охорони здоров`я».
Отже, оскільки, на день досягнення пенсійного віку ОСОБА_1 не мала 30 років стажу у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е-ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було прийнято рішення від 01.12.2025 № 045750021362 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Виходячи з вищенаведеного, відповідач дійшов висновку, що відсутні правові підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_1 щодо виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV “Прикінцеві положення Закону № 1058.
Позивач не погоджується із вказаним рішенням відповідача та вважає його таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до п. 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1191 (далі Порядок №1191).
Згідно п. 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" 1788-12 (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 3, ст. 10), що передбачені:
- переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 909-93-п "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (ЗП України, 1994 р., N 4, ст. 70; Офіційний вісник України, 2002 р., N 39, ст. 1820; 2004 р., N 46, ст. 3052);
- переліком посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. N 583 583-92-п "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення" (ЗП України, 1992 р., N 11, ст. 271).
Відповідно до п. 4 Порядку №1191 страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Пунктом 5 Порядку №1191 встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 1058-15 та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону 1058-15, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" 1788-12, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Згідно п. 7 Порядку №1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1999 року №909 (далі Перелік №909).
В переліку №909 наявна позиція: дошкільні навчальні заклади: зокрема, вихователі.
Застосовуючи вищевказані нормативні положення до обставин даної справи, суд зазначає наступне.
Основною умовою, з якою законодавець пов`язує наявність права на грошову допомогу, є факт роботи у відповідних закладах та на відповідних посадах, визначених статтею 55 Закону №1788-XII, саме в день досягнення пенсійного віку.
Для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:
- станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII;
- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили);
- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.06.2022 року у справі № 200/854/19-а.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Суд звертає увагу на те, що позивач просила зобов`язати відповідача зарахувати спірний стаж як спеціальний стаж, уточнюючи в підставах позову про необхідність такого стажу для цілей отримання виплати згідно п. 7.1 розділу XV Закон №1058-IV.
Так, згідно матеріалів справи, підставою відмови у спірному рішенні від 01.12.2025 № 045750021362 ГУ ПФУ у Львівській області щодо виплати Позивачу грошової допомоги було те, що відсутній необхідний стаж і не зараховано до пільгового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі їх десяти місячних пенсій не зараховано періоди роботи з 22.10.1986 по 11.09.1994 та з 03.11.1997 по даний час відповідно до довідки від 12.11.2026 № 01-05/2744, виданої Державною установою «Інститут гастроентерології Національної Академії Наук України», оскільки даний заклад не числиться в переліку затверджених закладів охорони здоров`я згідно наказу Міністерства охорони здоров`я від 28.10.2002 № 385 «Про затвердження Переліку закладів охорони здоров`я». 
Слід вказати про те, що визначення поняття «заклад охорони здоров`я» наведено в статті 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 № 2801-XII (далі – Закон № 2801-ХІІ), згідно з якою це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників. 
Відповідно до частини другої статті 16 Закону № 2801-ХІІ заклади охорони здоров`я створюються підприємствами, установами та організаціями з різними формами власності, а також приватними особами за наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікованих фахівців. 
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань за кодом доступу 02011781, за яким Державна установа «Інститут гастроентерології Національної Академії Наук України» за організаційно-правовою формою є державною організацією (установою, закладом), засновником якої є Національна Академія Медичних Наук України, до видів діяльності якої відноситься, у тому числі, 86.10 Діяльність лікарняних закладів; 86.21 Загальна медична практика.
Таким чином, у не зарахований Відповідачем період роботи Позивач працював працівником охорони здоров`я на посадах «лаборанта відділення захворювань кишечника» та «лаборанта клініко-діагностичної лабораторії», а тому такий період роботи пенсійний орган мав зарахувати до спеціального страхового стаж на відповідній посаді. 
Крім того, відповідно до довідки форми ОК-5 трудовий стаж зараховано Позивачеві як спеціальний стаж та позначено кодом «ЗПЗ055Е2». Код підстав для обліку спецстажу за № ЗПЗ055Е2 - це код для застрахованих осіб, які є працівниками охорони здоров`я при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку. 
Отже, в частині не зарахування періодів роботи визначених у довідці від 12.11.2025 № 01-05/2744, виданої Державною установою «Інститут гастроентерології Національної Академії Наук України» до періоду який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону «Про пенсійне забезпечення» відповідачем допущено надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера.
З урахуванням вище викладеного, ГУ ПФУ у Львівській області протиправно відмовило позивачу у призначенні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058-ІV, із посиланням на відсутність сплати страхових внесків, що свідчить про невідповідність спірного рішення від 01.12.2025 №045750021362 критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті частини другої статті 2 КАС України, а отже таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Враховуючи зазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд зауважує, що задовольняє позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства, що забезпечить ефективний захист прав позивача.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, про таке.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1064,96 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 01.12.2025 року 045750021362, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні та нарахуванні грошової допомоги, яка непідлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо незарахування ОСОБА_1 періодів роботи, визначених у довідці від 12.11.2025 року №01-05/2744, виданої Державною установою «Інститут гастроентерології Національної Академії Наук України» до періоду який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону «Про пенсійне забезпечення».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи, зазначені у довідці від 12.11.2025 року № 01-05/2744, виданої Державною установою «Інститут гастроентерології Національної Академії Наук України» до періоду який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону «Про пенсійне забезпечення».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та доплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 1064,96 гривень. 
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул.Митрополита Андрея, буд.10, код ЄДРПОУ 13814885).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складено 11.08.2026 року.

Суддя В.В. Ільков