ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.09.2026 Справа № 914/3521/25 
Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Знетиняк Д.В.,
розглянувши матеріали справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Дебет”, м. Київ
до відповідача: Львівського міського комунального підприємства “Львівводоканал”, м. Львів
про: стягнення заборгованості в розмірі 140 887,71 грн.

Представники сторін:
від позивача: Костишена В.Л. – адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ № 002063 від 02.05.2025; в режимі відеоконференції.
від відповідача: Козловський А.В. - адвокат, ордер на надання правничої допомоги серії ВС № 1422840 від 10.12.2025; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 001843 від 24.01.2020.

ВСТАНОВИВ:
На адресу Господарського суду Львівської області в систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Дебет” до відповідача: Львівського міського комунального підприємства “Львівводоканал” про стягнення заборгованості в розмірі 140 887,71 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2025, справу № 914/3521/25 розподілено для розгляду судді Долінській О.З.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.11.2025, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 16.12.2025.
24.11.2025 представником позивача подано на адресу суду в систему “Електронний суд” заяву (за вх. № 31376/25) про участь в судовому засіданні 16.12.2025 на 12:00 год. та усіх наступних засідань у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.11.2025 постановлено заяву представника позивача про участь в судовому засіданні 16.12.2025 та усіх наступних засідань у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за вх. № 31376/25 від 24.11.2025 задоволити та забезпечити участь представника позивача в судовому засіданні, призначеному на 16.12.2025 та усіх наступних засідань у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21.
26.11.2025 представником позивача подано на адресу суду в систему “Електронний суд” заяву (повідомлення) про понесені судові витрати з додатками за вх. № 31649/25.
11.12.2025 від представника відповідача на адресу суду в систему “Електронний суд” надійшов відзив на позовну заяву з додатками за вх. № 33367/25, відповідно до якого відповідач просить суд поновити строк для подання відзиву на позов та відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.
15.12.2025 представником позивача подано на адресу суду в систему “Електронний суд” відповідь на відзив з додатками за вх. № 33590/25.
Протокольною ухвалою суду від 16.12.2025 вирішено поновити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та долучено відзив відповідача за вх. № 33367/25 від 11.12.2025 до матеріалів справи.
16.12.2025 в судовому засіданні, відповідно до ст. 216 ГПК України, оголошено перерву до 21.01.2026.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.01.2026 постановлено перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 914/3521/25 за правилами загального позовного провадження, розгляд справи почати зі стадії відкриття провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 18.02.2026.
21.01.2026 представником позивача подано на адресу суду в систему “Електронний суд” клопотання про витребування доказів з додатками за вх. № 1977/26. 
Аналогічне клопотання про витребування доказів направлено позивачем на адресу суду засобами поштового зв`язку та зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 5701/26 від 26.02.2026.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.02.2026, підготовче судове засідання призначено на 04.03.2026.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.03.2026 постановлено продовжити строк підготовчого провадження у справі № 914/3521/25 на тридцять днів, з ініціативи суду. Клопотання представника позивача про витребування доказів за вх. № 1977/26 від 21.01.2026 та за вх. № 5701/26 від 26.02.2026 задоволено та витребувано у Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз” належним чином засвідчені копії актів про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу Львівському міському комунальному підприємству “Львівводоканал” помісячно з 08.06.2021 року по 15.02.2025 включно згідно Договору № 35-543 П від 08.06.2021. Також судом витребувано у Львівської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України” належним чином засвідчені копії актів про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу Львівському міському комунальному підприємству “Львівводоканал” помісячно з 08.06.2021 року по 15.02.2025 включно згідно Договору № 35-543 П від 08.06.2021. Витребувано у Львівського міського комунального підприємства “Львівводоканал” належним чином засвідчені копії документів за період з 08.06.2021 року по 15.02.2025 року, а саме: Акти приймання-передачі природнього газу, Акти звірки взаєморозрахунків між ДП “Евода Трейд” КП “Луцькводоканал” та ЛМКП “Львівводоканал”; довідку про розподілений (спожитий) природній газ ЛМКП “Львівводоканал”; копії платіжних документів, що підтверджують оплати за Договором на постачання природного газу для непобутових споживачів № 35-543П від 08.06.2021; податкові накладні, розрахунки коригувань до них за Договором на постачання природного газу для непобутових споживачів № 35-543П від 08.06.2021; довідку про стан абонетського рахунку природнього газу ЛМКП “Львівводоканал”. Підготовче засідання відкладено на 01.04.2026. 
17.03.2026 АТ “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз”, на виконання вимог ухвали суду від 04.03.2026, подано на адресу суду в систему “Електронний суд” заяву з додатками за вх. № 7665/26.
Крім того, 23.03.2026 ТОВ “Газорозподільні мережі України” в особі Львівської філії, на виконання вимог ухвали суду від 04.03.2026, подано на адресу суду в систему “Електронний суд” заяву з додатками за вх. № 8187/26.
30.03.2026, від Львівського міського комунального підприємства “Львівводоканал”, на виконання вимог ухвали суду від 04.03.2026 поступила через систему “Електронний суд” заява з додатками за вх. № 8896/26. 
30.03.2026 за вх. № 9004/26 представником позивача подано на адресу суду в систему “Електронний суд” клопотання про повторне витребування доказів від Львівського міського комунального підприємства “Львівводоканал”.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.04.2026 постановлено у задоволенні клопотання представника позивача про повторне витребування доказів за вх. № 9004/26 від 30.03.2026. Закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/3521/25 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 05.05.2026.
05.05.2026 в судовому засіданні, відповідно до ст. 216 ГПК України, оголошено перерву до 19.05.2026.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.05.2026 постановлено повернутися до розгляду справи № 914/3521/25 у підготовчому провадженні та витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України інформацію (дані) про те - який саме Замовник послуг (Постачальник) надавав номінацію для затвердження Оператору ГТС для споживача - Львівського міського комунального підприємства “Львівводоканал” (79017, м. Львів, вул. Зелена, буд. 64; код ЄДРПОУ № 03348471) за період вересень-жовтень 2021; - який обсяг газу підтверджений Оператором ГТС за період вересень-жовтень 2021 для споживача - Львівського міського комунального підприємства “Львівводоканал” (79017, м. Львів, вул. Зелена, буд. 64; код ЄДРПОУ № 03348471); - на якого замовника послуг (Постачальника) закрито алокацію за період вересень-жовтень 2021 по контрагенту (Споживачу) - Львівського міського комунального підприємства “Львівводоканал” (79017, м. Львів, вул. Зелена, буд. 64; код ЄДРПОУ № 03348471); - в реєстрі якого Постачальника перебував споживач - Львівське міське комунальне підприємство “Львівводоканал” (79017, м. Львів, вул. Зелена, буд. 64; код ЄДРПОУ № 03348471) за період вересень-жовтень 2021. Підготовче засідання призначено на 09.06.2026.
08.06.2026 за вх. № 16190/26 поступили пояснення від Товариства з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України, на виконання вимог ухвали суду від 19.05.2026 у справі № 914/3521/25.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.06.2026 постановлено витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України” інформацію (дані) про те: - який саме Замовник послуг (Постачальник) надавав номінацію для затвердження Оператору ГТС для споживача – ЕІС код 56Х930000115050D - Львівського міського комунального підприємства “Львівводоканал” (79017, м. Львів, вул. Зелена, буд. 64; код ЄДРПОУ № 03348471) за період вересень-жовтень 2021; - який обсяг газу підтверджений Оператором ГТС за період вересень-жовтень 2021 для споживача - ЕІС код 56Х930000115050D - Львівського міського комунального підприємства “Львівводоканал” (79017, м. Львів, вул. Зелена, буд. 64; код ЄДРПОУ № 03348471); - на якого замовника послуг (Постачальника) закрито алокацію за період вересень-жовтень 2021 по контрагенту (Споживачу) - ЕІС код 56Х930000115050D - Львівського міського комунального підприємства “Львівводоканал” (79017, м. Львів, вул. Зелена, буд. 64; код ЄДРПОУ № 03348471); - в реєстрі якого Постачальника перебував споживач - ЕІС код 56Х930000115050D Львівське міське комунальне підприємство “Львівводоканал” (79017, м. Львів, вул. Зелена, буд. 64; код ЄДРПОУ № 03348471) за період вересень-жовтень 2021. Підготовче засідання призначено на 30.06.2026. 
30.06.2026 в судовому засіданні, відповідно до ст. 216 ГПК України, оголошено перерву до 01.07.2026.
01.07.2026 за вх. № 18612/26 від відповідача поступили додаткові пояснення у справі з додатками.
01.07.2026 в судовому засіданні, відповідно до ст. 216 ГПК України, оголошено перерву до 11.08.2026.
03.07.2026 за вх. № 18940/26 від представника позивача поступили додаткові пояснення у справі з додатками.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.08.2026, закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/3521/25 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 09.09.2026.
Рух справи та причини відкладення її розгляду в судових засіданнях відображено в ухвалах суду, що містяться в матеріалах справи.
09.09.2026 представник позивача в судове засідання з розгляду справи по суті, яке проводилось в режимі відеоконференції, з`явився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив за вх. № 33590/25 від 15.12.2025, додаткових письмових поясненнях та поясненнях, наданих в судовому засіданні. Просив суд позовні вимоги задоволити повністю, а також зазначив, що заяву про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу буде подано в строки, встановлені ГПК України. Представник позивача усно заявила про те, що у п. 2 прохальної частини позовної заяви помилково зазначено таке нарахування, починаючи з 17.11.2025, замість «починаючи з 18.11.2025».
09.09.2026 представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті з`явився, проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву за вх. № 33367/25 від 11.12.2025 та поясненнях, наданих в судовому засіданні.
Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів. 
Враховуючи те, що норми ст. 81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 74 ГПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.
В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).
Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.
Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), якими учасники справи обґрунтовують свої позовні вимоги та заперечення позовних вимог і які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 914/3521/25.

Позиція позивача.
Позивач обґрунтовує позов тим, що ДП «ЕВОДА Трейд» КП «Луцькводоканал» належно виконало Договір на постачання природного газу для непобутових споживачів № 35-543П від 08.06.2021, тоді як відповідач не оплатив природний газ, спожитий у вересні та жовтні 2021 року. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути 44 598,44 грн основного боргу, 28 355,87 грн інфляційних втрат, 5 491,11 грн 3% річних, 62 442,29 грн пені, а також понесені судові витрати.
Позивач зазначає, що факт і обсяг споживання підтверджують Договір на постачання природного газу для непобутових споживачів № 35-543П від 08.06.2021 та укладені Додаткові угоди до нього, документи щодо розподілу газу, платіжні документи за попередні розрахункові періоди, листування сторін і надані, на виконання ухвали суду акти АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз». За даними оператора ГРМ у вересні 2021 року відповідачу розподілено 922,13 куб. м газу, а у жовтні 2021 року 12 671,15 куб. м газу.
На думку позивача, посилання відповідача на відсутність двосторонньо підписаних актів не спростовує факту поставки природного газу. У листі від 02.08.2024 за вих. № ДВ-11199, відповідач пов`язував несплату з невиставленням актів і не заперечував проведення взаємних розрахунків, а у листі від 09.09.2024 за вих. № ДВ-12673 після отримання актів та рахунків, послався на недоліки їх оформлення, не заявивши заперечень щодо фактичного споживання, обсягу або якості поставленого газу.
Позивач також вказує, що договори відповідача з іншими постачальниками охоплювали інші періоди: договір з ТОВ «ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД» припинено з 01.06.2021, спірний Договір діяв до 31.10.2021 включно, а договір з ТОВ «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» укладено 01.11.2021. Право вимоги основного боргу у сумі 44 598,44 грн позивач набув за Актом № 2 про придбання майна на аукціоні від 15.02.2025, про що 18.02.2025 повідомив відповідача листом про відступлення права вимоги за результатами аукціону.
У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 44 598,44 грн. – основної заборгованості, 28 355,87 грн. – втрат від інфляції, 5 491,11 грн. – 3% річних, 62 442,29 грн. – пені за період з 11.10.2021 по 17.11.2025 та понесені судові витрати – судовий збір в розмірі 2 422,40 грн., а також у судовому засіданні 09.09.2026 представник позивача зазначив, що заяву про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу буде подано в строки, встановлені ГПК України.
Також, у п. 2 резолютивної частини позовної заяви, позивач просить суд зазначити у рішенні суду про нарахування 3 % річних на суму основного боргу у розмірі 44 598,44 грн., починаючи з 17.11.2025 до виконання рішення суду за такою формулою: (СОБ х 3 х КДП) : КДР : 100 = сума процентів, де: СОБ – сума основного боргу, 3% річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році, а також стягнути вказану суму нарахованих відсотків з Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБЕТ»; Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у випадку часткової сплати Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» суми основного боргу, нарахування 3 % річних повинно здійснюватися на залишок заборгованості.

Позиція відповідача.
У відзиві на позовну заяву за вх. № 33367/25 від 11.12.2025 відповідач посилається на відсутність підписаних сторонами актів приймання-передачі природного газу за вересень та жовтень 2021 року, доказів направлення таких актів відповідачу і даних оператора ГРМ, у зв`язку з чим, на думку відповідача, позивач не довів факту та обсягу поставки природного газу, а строк оплати за пунктами 3.9.1, 3.9.2 Договору на постачання природного газу для непобутових споживачів № 35-543П від 08.06.2021 у відповідача у зв`язку з цим, не настав.
Відповідач наголошує, що відповідно до пункту 2.15 Договору на постачання природного газу для непобутових споживачів № 35-543П від 08.06.2021, фактичний обсяг поставленого газу мав оформлюватися актом, підписаним сторонами, або у випадку відмови чи неповернення акта визначатися постачальником в односторонньому порядку на підставі даних оператора ГРМ. Оскільки разом із позовною заявою таких первинних документів не подано, відповідач вважає позовні вимоги недоведеними.
Крім того, відповідач посилається на укладення протягом 2021 року договорів з іншими постачальниками природного газу та заперечив наявність у позивача належних документів, які підтверджують передану йому вимогу. 
На підставі наведеного, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, подані суду, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, здійснивши огляд документів, заслухавши пояснення учасників справи, суд встановив наступне.
08.06.2021 між Дочірнім підприємством «ЕВОДА Трейд» Комунального підприємства «Луцькводоканал», як постачальником та Львівським міським комунальним підприємством «Львівводоканал», як споживачем (відповідач у справі) укладено Договір на постачання природного газу для непобутових споживачів № 35-543П (надалі Договір).
Згідно п. 1.1 Договору, Постачальник (ДП «ЕВОДА Трейд» КП «Луцькводоканал») зобов`язується передати у власність Споживачу (Львівське міське комунальне підприємство «Львівводоканал») у 2021році за кодом ДК 021:2015-09120000-6 – Газове паливо (природний газ, відповідний код ДК 09123000-7-«Природний газ») в обсягах (об`ємах) і порядку, передбачених цим Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість газу в розмірах, строки, порядку та на умовах, що визначені цим Договором.
Пунктом 2.16 Договору у редакції Додаткової угоди № 2 від 30.09.2021, сторони погодили постачання природного газу з 01.06.2021 до 31.10.2021 включно. Додатковою угодою № 1 від 30.09.2021, ціну природного газу визначено у розмірі 12 500,00 грн за 1000 куб. м. природного газу.
Згідно п.3.9.1 Договору, оплата поставленого природнього газу здійснюється на підставі Акта приймання-передачі природнього газу, складеного та підписаного Сторонами згідно пунктом 2.15 Договору, Постачальник виставляє Споживачу рахунок на оплату за спожитий природній газ.
Пунктом 3.9.2 Договору передбачено, що Споживач сплачує за поставлений Постачальником природній газ протягом десяти календарних днів з дні підписання Акту приймання-передачі природнього газу та виставлення відповідного рахунку на оплату.
Пунктами 2.15.1, 2.15.2 Договору передбачено обов`язок споживача до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, надати постачальнику акт оператора ГРМ про фактичний обсяг розподіленого газу, після чого постачальник готує акт приймання-передачі.
Відповідно до п.п. 2.15.4, 2.15.5 Договору, у разі відмови споживача від підписання акта, його неповернення або ненадання мотивованої відмови обсяг споживання визначається за даними оператора ГРМ.
Матеріали даної справи містять платіжні документи та відомості розподілу витрат газу за червень, липень та серпень 2021 року, які підтверджують виконання сторонами Договору в попередні розрахункові періоди. Доказів оплати природного газу за вересень та жовтень 2021 року відповідач не подав.
15.02.2025 року Дочірнє підприємство «ЕВОДА ТРЕЙД» Комунального підприємства «Луцькводоканал» в особі Арбітражного керуючого (Ліквідатора) Григор`єва В.В., що діє на підставі Постанови Господарського суду Волинської області від 20.05.2024 року у справі № 903/1244/23 (Продавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБЕТ», в особі директора Кузьмича С.О., що діє на підставі Статуту (Покупець), керуючись ст. 88 Кодексу України з процедур банкрутства, склали Акт про придбання майна на аукціоні в справі про банкрутство (неплатоспроможність) № 2 про фактичну передачу/відступлення Продавцем (ДП «ЕВОДА ТРЕЙД» Комунального підприємства «Луцькводоканал») Покупцю (ТОВ «ДЕБЕТ») наступного майна: права вимоги ДП «ЕВОДА ТРЕЙД» до Комунального підприємства «Луцькводоканал» на загальну суму 44 598,44 грн., що виникла за Договором на постачання природного газу для непобутових споживачів № 35-543П від 08.06.2021, укладеним між ДП «ЕВОДА ТРЕЙД» Комунального підприємства «Луцькводоканал», в якості Постачальника та Львівським міським комунальним підприємством «Львівводоканал», в якості Споживача.
18.02.2025 року ТОВ «ДЕБЕТ» (позивач у справі) звернулось до відповідача з повідомленням про відступлення права вимоги за результатами аукціону, в якому повідомив відповідача про те, що право вимоги ДП «ЕВОДА ТРЕЙД» КП «Луцькводоканал» відступлено за Актом № 2 про придбання майна на аукціоні у справі про банкрутство (неплатоспроможність) від 15.02.2025р. на користь ТОВ «ДЕБЕТ», який набув нового статусу кредитора за ст. 512, 514 ЦК України та запропонував погасити заборгованість у розмірі 44 598,44 грн. Доказів погашення боргу первісному або новому кредитору матеріали справи не містять.
23.11.2023 первісний кредитор направив відповідачу претензію про сплату заборгованості. У листі від 02.08.2024 за вих. № ДВ-11199 відповідач повідомив, що акти за вересень та жовтень 2021 року йому не виставлялися, та не заперечував проти проведення взаємних розрахунків. Після направлення ліквідатором актів і рахунків, відповідач у листі від 09.09.2024 за вих. № ДВ-12673 відмовився від оплати, посилаючись на правила оформлення документів та що такі не відповідають вимогам законодавства, що ставляться до первинних документів. Відповідач у даному листі просив виконати вимоги ст. 222 ГК України та надати належні, законні та допустимі докази, які б підтверджували вимоги. Заперечень щодо самого факту споживання газу, його якості чи фактичного обсягу в цих листах не зазначено.
07.11.2025 представник позивача адвокат Костишена В.Л. надіслала відповідачу адвокатський запит з проханням надати засвідчені копії: Актів приймання-передачі природнього газу за період, Акти звірки взаєморозрахунків між ДП «ЕВОДА ТРЕЙД» КП «Луцькводоканал» та ЛМКП "ЛЬВІВВОДОКАНАЛ"; довідку про розподілений (спожитий) природній газ ЛМКП "ЛЬВІВВОДОКАНАЛ"; копії платіжних документів, що підтверджують оплати за Договором на постачання природного газу для непобутових споживачів № 35-543П від 08.06.2021; копії податкових накладних, розрахунків коригувань до них; довідку про стан абонентського рахунку природнього газу ЛМКП "ЛЬВІВВОДОКАНАЛ" за період з 08.06.2021 року по 15.02.2025 року, а також Додаток 5 до Декларації з ПДВ за вказаний період.
У відповідь на адвокатський запит, відповідач надіслав лист від 13.10.2025 та надав Акти приймання-передачі природного газу від 30.06.2021, від 31.07.2021, від 31.08.2021; відомості розподілу витрат газу ДП «ЕВОДА» червень 2021, липень 2021, серпень 2021; Акт звірки розрахунків між ЛМКП «Львівводоканал» та ДП «ЕВОДА Трейд» КП «Луцькводоканал» (підписаний та складений тільки відповідачем); платіжні доручення № ПД 5350 від 20.08.2021; за № ПД 4353 від 30.07.2021; за № ПД 7684 від 27.10.2021; податкові накладні від 30.06.2021 №79, від 31.07.2021 №79, від 31.08.2021 №72.
Вказаними документами відповідач підтвердив сплату послуг за спожитий природній газ за червень-серпень 2021р., що також підтверджується позивачем, однак відповідач не сплатив послуги за спожитий природній газ за період вересень- жовтень 2021року, за який у відповідача наявна заборгованість у розмірі 44 598,44 грн.
Заборгованість у відповідача за несплату послуг наступає після першого порушення Умов договору, враховуючи те, що оплата за надані послуги мала бути не пізніше 10 числа з моменту складення Акту приймання-передачі товару, тому заборгованість у відповідача виникла 11.10.2021, враховуючи те, що всі Акти приймання- передачі складались ДП «ЕВОДА ТРЕЙД» КП «Луцькводоканал» в кінці кожного місяця.
Актів, даних інформаційної платформи, документів про алокацію чи платіжних документів на підтвердження фактичного постачання газу іншим постачальником у вересні та жовтні 2021 року, відповідач суду не надав.
Враховуючи наведене, у зв`язку з наявною заборгованістю відповідача, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області з даним позовом та просить стягнути з відповідача 44 598,44 грн. – основної заборгованості, 28 355,87 грн. – втрат від інфляції, 5 491,11 грн. –3% річних, 62 442,29 грн. – пені за період з 11.10.2021 по 17.11.2025 згідно приведених розрахунків, а також понесені судові витрати – судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну-правничу допомогу.

Оцінка суду.
Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію, а кредитор має право вимагати виконання цього обов`язку.
Приписами статті 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.
Судом встановлено, що 08.06.2021 між Дочірнім підприємством «ЕВОДА Трейд» Комунального підприємства «Луцькводоканал» як постачальником та Львівським міським комунальним підприємством «Львівводоканал» як споживачем укладено Договір на постачання природного газу для непобутових споживачів № 35-543П.
30.09.2021 між сторонами укладено та підписано Додаткову Угоду № 1, якою змінено ціну за 1000 метрів кубічних природного газу.
Крім того, 30.09.2021 між сторонами укладено та підписано Додаткову Угоду № 2, згідно якою Сторони погодились викласти п.2.16 Договору про постачання природного газу для непобутових споживачів №35-543П від 08.06.2021 року в новій редакції: 2.16. Постачальник забезпечує постачання природного газу у період з 01 червня 2021 року до 31 жовтня 2021 року (включно).
Згідно п. 1.1 Договору, Постачальник (ДП «ЕВОДА Трейд» КП «Луцькводоканал») зобов`язується передати у власність Споживачу (Львівське міське комунальне підприємство «Львівводоканал») у 2021році за кодом ДК 021:2015-09120000-6 – Газове паливо (природний газ, відповідний код ДК 09123000-7-«Природний газ») в обсягах (об`ємах) і порядку, передбачених цим Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість газу в розмірах, строки, порядку та на умовах, що визначені цим Договором.
15.02.2025 року Дочірнє підприємство «ЕВОДА ТРЕЙД» Комунального підприємства «Луцькводоканал», в особі Арбітражного керуючого (Ліквідатора) Григор`єва В.В., що діє на підставі Постанови Господарського суду Волинської області від 20.05.2024 року у справі № 903/1244/23 (Продавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБЕТ», в особі директора Кузьмича С.О., що діє на підставі Статуту (Покупець), керуючись ст. 88 Кодексу України з процедур банкрутства, склали Акт про придбання майна на аукціоні в справі про банкрутство (неплатоспроможність) № 2 про фактичну передачу/відступлення Продавцем (ДП «ЕВОДА ТРЕЙД» Комунального підприємства «Луцькводоканал») Покупцю (ТОВ «ДЕБЕТ») наступного майна: права вимоги ДП «ЕВОДА ТРЕЙД» Комунального підприємства «Луцькводоканал» на загальну суму 44 598,44 грн., що виникла за Договором на постачання природного газу для непобутових споживачів № 35-543П від 08.06.2021, укладеним між ДП «ЕВОДА ТРЕЙД» Комунального підприємства «Луцькводоканал», в якості Постачальника та Львівським міським комунальним підприємством «Львівводоканал», в якості Споживача.
18.02.2025 року ТОВ «ДЕБЕТ» (позивач у справі) звернулось до відповідача з повідомленням про відступлення права вимоги за результатами аукціону, в якому повідомив відповідача про те, що право вимоги ДП «ЕВОДА ТРЕЙД» до КП «Луцькводоканал», відступлено за Актом № 2 про придбання майна на аукціоні у справі про банкрутство (неплатоспроможність) від 15.02.2025р. на користь ТОВ «ДЕБЕТ», який набув нового статусу кредитора за ст. 512, 514 ЦК України та запропонував погасити заборгованість у розмірі 44 598,44 грн. Доказів погашення боргу первісному або новому кредитору матеріали справи не містять.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється на підставі договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачу природний газ належної якості та кількості, а споживач зобов`язується оплатити його в розмірі, строки та порядку, визначених договором. 
Згідно ст. ст. 712, 692 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, а покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, якщо інший строк не встановлений договором або законом.
Правила постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, пов`язують визначення фактичного обсягу споживання з даними комерційних вузлів обліку та інформацією оператора ГРМ або оператора ГТС. 
Аналогічний порядок сторони закріпили у пунктах 2.15.1, 2.15.4, 2.15.5 Договору на постачання природного газу для непобутових споживачів № 35-543П від 08.06.2021, зокрема: Визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між Сторонами здійснюється в наступному, порядку: 2.15.1. 3а підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ. 2.15.2.На підставі отриманих від Споживача даних та або даних Оператора ГРМ Постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає Споживачу два примірники акту приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника. 2.15.3.Споживач протягом двох днів з дати одержання акту приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обгрунтовану відмову від акта приймання-передачі природного газу. 2.15.4.У випадку відмови від підписання акту приймання-передачі газу Споживачем обсяг постачання (споживання) газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом га набрання таким рішенням законної сиди, обсяг спожитого газу та вартості послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних Постачальника. 2.15.5.У випадку неповернення Споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обгрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним Споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.
Згідно статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Водночас неістотні недоліки в документах не є підставою для невизнання господарської операції, якщо наявні відомості дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у її здійсненні, дату, зміст та обсяг операції.
У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.06.2022 у справі № 922/2115/19 викладено висновок, що недоліки первинних документів або заперечення однією стороною факту господарської операції не позбавляють іншу сторону можливості доводити її здійснення сукупністю інших переконливих доказів.
У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.01.2026 у справі № 922/4558/24 також зазначено, що реальність поставки може підтверджуватися не лише окремим первинним документом, а сукупністю договору, рахунків, листування сторін та інших матеріалів справи.
У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.11.2024 у справі № 904/1553/23 наголошено, що остаточний обсяг спожитого природного газу встановлюється за даними комерційних вузлів обліку, а відмова споживача від підписання акта не перешкоджає визначенню обсягу на підставі даних оператора ГРМ або оператора ГТС.
Отже, аргумент відповідача про те, що відсутність двосторонньо підписаних актів сама по собі виключає факт поставки, є необґрунтованим. 
Пункти 2.15.4, 2.15.5 Договору на постачання природного газу для непобутових споживачів № 35-543П від 08.06.2021 прямо передбачають використання даних оператора ГРМ, у разі відмови від підписання чи неповернення акта. 
Не заслуговує на увагу і посилання відповідача на невиставлення рахунка як на підставу для повного звільнення від оплати фактично прийнятого газу. Рахунок містить платіжні реквізити та має інформаційний характер, тоді як грошове зобов`язання виникло з укладеного Договору і факту постачання і прийняття газу. 
Подібний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.11.2021 у справі № 922/449/21: ненадання рахунка не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не усуває обов`язку боржника оплатити отримане.
Аргумент відповідача про можливість постачання газу іншими особами, також спростовується матеріалами справи. Подані відповідачем договори за часом не перекривають спірний період (вересень-жовтень 2021 року) дії Договору № 35-543П від 08.06.2021, а сам факт укладення у 2021 році інших договорів з часом дії у інші періоди 2021 року не доводить його виконання саме у період вересень-жовтень 2021 року. Відповідач не подав актів приймання-передачі, даних оператора ГРМ або ГТС, відомостей про алокацію чи оплати, які підтверджували б фактичне постачання газу іншим постачальником у вересні та жовтні 2021 року.
Листування сторін також узгоджується з іншими доказами у даній справі. У листі від 02.08.2024 за вих. № ДВ-11199 відповідач не заперечував проти взаємних розрахунків та погашення боргу, що залишився несплаченим та просив позивача надати акти приймання-передачі природного газу між ДП «Евода Трейд» КП «Луцьководоканал» та ЛМКП «Львівводоканал» за період вересень-жовтень 2021; провести перерахунок, підписати та повернути один примірник Акту звірки розрахунків, на підставі якого відповідач зможе здійснити проплату. Після направлення ліквідатором актів і рахунків, відповідач у листі від 09.09.2024 за вих. № ДВ-12673 відмовився від оплати, посилаючись на правила оформлення документів та що такі не відповідають вимогам законодавства, що ставляться до первинних документів. Відповідач у даному листі просив виконати вимоги ст. 222 ГК України та надати належні, законні та допустимі докази, які б підтверджували вимоги, однак відповідач не зазначив, що газ не споживався, що його поставила інша юридична особа, що обсяг є неправильним або що поставка була оплачена. Заперечень щодо самого факту споживання газу, його якості чи фактичного обсягу в цих листах не зазначено. Така поведінка не підтверджує позицію відповідача про відсутність господарської операції між сторонами Договору.
На виконання ухвал суду АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» надало суду офіційну інформацію щодо розподілу природного газу відповідачу.
З наданих оператором ГРМ документів вбачається, що природний газ у 2021 році, у тому числі у спірний період вересень–жовтень 2021 року, розподілявся саме ЛМКП «Львівводоканал».
Крім того, розподіл здійснювався за тими ж об`єктами та адресами, які використовувались відповідачем, а адреси об`єктів газоспоживання відповідач самостійно зазначав у Відомостях витрат розподілу природного газу ДП «ЕВОДАТрейд» за червень–серпень 2021 року, які долучив до матеріалів справи при витребуванні доказів у відповідача. Також оператор ГРМ - АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» підтвердив обсяги розподілу природного газу саме відповідачу.
Вказані обставини мають значення, оскільки відповідно до Кодексу газорозподільних систем (Глава 3 розділу VI Кодексу ГТС): оператор газорозподільної системи є єдиним оператором для конкретного об`єкта газоспоживання; постачання та фізичне споживання природного газу без укладеного договору розподілу природного газу є неможливим; кожному споживачу присвоюється індивідуальний EIC-код; обсяги розподіленого та спожитого природного газу фіксуються оператором ГРМ та обліковуються щодо конкретного споживача.
Тобто система обліку природного газу побудована таким чином, що розподіл газу здійснюється виключно конкретному споживачу щодо конкретних об`єктів.
Саме тому факт розподілу природного газу оператором ГРМ відповідачу є належним та об`єктивним доказом фактичного споживання природного газу ЛМКП «Львівводоканал».
Крім того, відповідач не заперечує належність вказаних адрес, не заперечує належність EIC-кодів, не надав жодних альтернативних даних щодо споживання та не спростував інформацію, надану оператором ГРМ.
Отже, твердження відповідача про відсутність постачання або споживання природного газу у спірний період повністю спростовуються офіційними даними оператора газорозподільної системи.
Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України зобов`язання, для якого встановлено строк виконання, підлягає виконанню у цей строк.
Приписами статті 610 цього Кодексу передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням визначених змістом зобов`язання умов. Відповідач отримав природний газ у період дії Договору, однак не подав доказів його оплати, тому невиконана сума є грошовою заборгованістю, що підлягає примусовому стягненню.
Згідно п. 2.15.1 Договору, за підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.
Суд враховує, що пункт 2.15.1 Договору, покладав саме на відповідача, як споживача обов`язок до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, надати постачальнику акт оператора ГРМ про фактичний обсяг розподіленого газу. Доказів виконання цього обов`язку за вересень та жовтень 2021 року, відповідач не подав.
Згідно статтею 3 Цивільного кодексу України, добросовісність належить до загальних засад цивільного законодавства. 
Відповідно до статті 13 Цивільного кодексу України, цивільні права здійснюються у межах, наданих договором, а зловживання правом не допускається. Тому невиконання відповідачем власного договірного обов`язку щодо передання даних оператора ГРМ не може створювати для нього перевагу у вигляді звільнення від оплати фактично спожитого газу.
Цей висновок узгоджується з правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.04.2019 у справі № 390/34/17. Верховний Суд зазначив, що добросовісність охоплює заборону суперечливої поведінки, за якої, сторона діє всупереч своїм попереднім заявам або поведінці.
Оплата відповідачем поставок газу за червень, липень та серпень 2021 року, використання ним того самого переліку об`єктів газоспоживання та подальше посилання у листах лише на оформлення актів і рахунків несумісні з твердженням про повну відсутність обов`язку оплатити поставку за наступні два місяці дії того самого Договору.
Відповідач не подав контррозрахунку суми боргу, не спростував ціну 12 500,00 грн за 1000 куб. м, не надав доказів меншого обсягу споживання і не підтвердив оплату 44 598,44 грн повністю або частково за поставлений газ.
На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що основна заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений газ за період вересень- жовтень 2021 року, становить 44 598,44 грн.
Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Сума заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений природний газ в розмірі 44 598,44 грн підтверджена не одним окремим документом, а взаємопов`язаною сукупністю доказів: чинним у спірний період Договором та додатковими угодами, даними оператора ГРМ, попереднім виконанням Договору сторонами, листуванням відповідача, розрахунком вартості мінімально доведеного обсягу газу та Актом № 2 від 15.02.2025, у якому визначено розмір придбаної позивачем вимоги. За відсутності доказів припинення зобов`язання належним виконанням ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно зі статтями 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином, а до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу. 
Відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України така заміна здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приписами статті 517 Цивільного кодексу України передбачено право боржника не виконувати обов`язок новому кредиторові до надання доказів переходу права вимоги. У даній справі Акт № 2 Про придбання майна на аукціоні в справі про банкрутство (неплптоспроможність) від 15.02.2025 підтверджує набуття позивачем права вимоги, а повідомлення з підтверджуючими документами направлено відповідачу 18.02.2025, тому заперечення щодо прав позивача є безпідставними.
Відповідно до статей 73, 74, 79, 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, а обставина вважається доведеною, якщо докази на її підтвердження є більш вірогідними, ніж докази на її спростування. Договір і додаткові угоди, документи оператора ГРМ, збіг адрес об`єктів, розрахунок вартості, листування сторін, документи про перехід права вимоги та відсутність доказів оплати утворюють послідовну і взаємно узгоджену сукупність доказів фактичного постачання газу та наявність основної заборгова
Натомість заперечення відповідача ґрунтуються переважно на відсутності окремого документа та на припущенні про постачання газу іншими особами у вересні-жовтні 2021 року. Вони не підтверджені доказами оплати іншим постачальникам, актами іншого постачальника або даними операторів ГРМ чи ГТС, не пояснюють зафіксовані обсяги розподілу та не спростовують листування сторін. Тому суд відхиляє ці заперечення відповідача і визнає доведеними факт поставки природного газу відповідачу, розмір основного боргу в розмірі 44 598,44 грн. та право позивача вимагати його сплати.
Станом на день прийняття рішення суду, доказів в спростування вищенаведених обставин не поступало, доказів щодо оплати зазначеної вище заборгованості, відповідачем суду не представлено, протилежного суду не доведено, а відтак, основна заборгованість відповідача перед позивачем на час ухвалення рішення у даній справі, є непогашеною відповідачем та становить 44 598,44 грн., яка підлягає до стягнення на користь позивача з відповідача.
Стосовно нарахованих позивачем 5 491,11 грн. – 3% річних та 28 355,87 грн. втрат від інфляції за період з 11.10.2021 по 17.11.2025, суд зазначає наступне.
Згідно статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 “Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань”).
Відповідно до постанови Пленум Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 “Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань” нарахування інфляційних втрат здійснюється окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Перевіривши розрахунок 3 % річних та втрат від інфляції, здійснений позивачем, з урахуванням прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю, а саме: 5 491,11 грн. – 3% річних та 28 355,87 грн. втрат від інфляції за період з 11.10.2021 по 17.11.2025.
Щодо стягнення з відповідача 62 442,29 грн. нарахованої позивачем за період з 11.10.2021 по 17.11.2025, суд зазначає наступне.
Згідно ст.ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 2. ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
В силу ст.ст. 525, 526, 599 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог Цивільного Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. За неналежне виконання зобов`язань сторона повинна нести господарсько-правову відповідальність за наявності її вини, а у випадку нанесення збитків вони повинні бути відшкодовані в повному обсязі.
Відповідно до п. 5.2.1 Договору, у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 3 Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.
Статтею 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань”, встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.
Перевіривши розрахунок розміру пені, який позивачем долучено до матеріалів справи, суд встановив, що такий проведений вірно, а позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення і стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 62 442,29 грн. пені за визначений позивачем період.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі, інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.
У прохальній частині позовної заяви позивач просив суд в порядку, зокрема, частини 10 статті 238 ГПК України приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки, зазначити в рішенні про нарахування 3 % річних до моменту виконання рішення, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 16.10.2024 у справі № 911/952/22, положення частини 10 статті 238 ГПК України закріплює механізм, який позбавляє кредитора необхідності звернення до суду з позовом щодо нарахування та стягнення, зокрема, відсотків за наступні періоди невиконання зобов`язання після того, як був розглянутий по суті і задоволений його позов про стягнення боргу, відсотків за невиконання того самого зобов`язання між тими ж сторонами.
Застосування частини 10 статті 238 ГПК України полягає у продовженні нарахування відсотків поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті позовних вимог.
Отже, положення частини 10 статті 238 ГПК України урегульовують можливість нарахування відсотків до моменту виконання рішення суду. При прийнятті рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки, суд вправі відповідно до частини десятої статті 238 ГПК України зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків до моменту виконання рішення суду.
Частині десятій статті 238 ГПК України кореспондують норми частин 11, 12 статті 26 Закону "Про виконавче провадження", якими конкретизується порядок виконавчих дій виконавця щодо нарахування пені, відсотків до моменту виконання рішення суду за механізмом (формулою) визначеним у цьому рішенні суду. Зокрема, визначено: якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі; до закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.
Таким чином, зазначаючи в тексті судового рішення про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення, суд лише реалізує своє право на вчинення дій, встановлене ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України.
Остаточна сума відсотків у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду, і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.
Водночас, вимога про зазначення в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення не є самостійною позовною вимогою немайнового характеру, яка повинна оплачуватись судовим збором в розумінні норм Господарського процесуального кодексу України, оскільки вказана вимога заявляється безпосередньо не до відповідача у справі, а є за своєю правовою природою клопотанням позивача, заявленим до суду, про використання останнім передбаченого ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України відповідного права.
Суд також зауважує, що застосування ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України сприятиме швидшому виконанню відповідачем судового рішення в частині сплати основного боргу, а позивач позбавиться необхідності ще раз звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача додатково нарахованих процентів за допущене ним прострочення після ухвалення судом рішення.
При цьому суд враховує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18).
Таким чином, з метою позбавлення позивача необхідності звернення до суду з позовом про стягнення 3% річних, суд приходить до висновку, що правомірним є нарахування 3% річних з наступного дня після закінчення визначеного позивачем періоду нарахування 3% річних, тобто з 18.11.2025, про що просить представник позивача, із врахуванням його усних пояснень, що у позовній заяві помилково зазначено 17.11.2025, замість 18.11.2025.
Нарахування на суму боргу 3 % річних (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) відбувається незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
З урахуванням викладеного, на підставі ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне зазначити в рішенні суду про нарахування трьох процентів річних з 18.11.2025 (наступний день після закінчення визначеного позивачем періоду нарахуванням 3% річних) до моменту його виконання з урахуванням вимог законодавства України, що регулюють таке нарахування (ст. 625 Цивільного кодексу України).
Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Стандарт доказування “вірогідності доказів” на відміну від “достатності доказів”, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, перевіривши розрахунок позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 44 598,44 грн. – основної заборгованості, 28 355,87 грн. – втрат від інфляції, 5 491,11 грн. – 3% річних та 62 442,29 грн. – пені за визначений позивачем період, є обгрунтованими та підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем, а тому підлягають до задоволення в даному розмірі і стягненню з відповідача на користь позивача. 

Судові витрати.
Згідно п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн. покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 13, 43, 46, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 120, 122, 123, 129, ст.ст. 236-241, 242, 327 ГПК України, суд –

УХВАЛИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з відповідача: Львівського міського комунального підприємства “Львівводоканал” (79017, місто Львів, вул. Зелена, буд. 64; код ЄДРПОУ 03348471) на користь позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Дебет” (03124, м. Київ, бул. Гавела Вацлава, буд. 4; код ЄДРПОУ 45320950) 44 598,44 грн. – основної заборгованості, 28 355,87 грн. – втрат від інфляції, 5 491,11 грн. – 3% річних, 62 442,29 грн. – пені та 2 422,40 грн. понесених витрат на сплату судового збору. 
3. Органу (особі), що проводитиме примусове виконання рішення в порядку ч. 10 ст. 238 ГПК України нараховувати 3% річних на суму основного боргу, починаючи з 18.11.2025 року до моменту повної оплати основного боргу за такою формулою: С x 3 x Д : 365 : 100, де С – сума заборгованості, 3 – 3% річних, Д - кількість днів прострочення.
Роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати боргу, три відсотки річних нараховуються на залишок заборгованості (основного боргу).
4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.
5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 14.09.2026.

Суддя Долінська О.З.