П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/4478/26	

Перша інстанція суддя Білостоцький О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Яковлєва О.В.,
суддів Дегтярьової С.В., Крусяна А.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальниці відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Згіблової Оксани Олексіївни, Державного бюро розслідувань про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у якому заявлено вимоги начальниці відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Згібловій Оксані Олексіївні, Державного бюро розслідувань, а саме:
- визнання протиправною бездіяльність начальниці відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Згіблової Оксани Олексіївни через умисне ненадання інформації на запит на інформацію Єрмолатіна Віктора Івановича від 10 лютого 2026 року, про надання копій положень про конкурсні комісії з проведення конкурсів на зайняття посад працівниками Державного бюро розслідувань), розпорядчих актів про їх затвердження та затвердження складу комісій у період 2018-2019 роки;
- зобов`язання Державне бюро розслідувань надати Єрмолатіну Віктору Івановичу, згідно запиту на інформацію від 10 лютого 2026 року, копії положень про конкурсні комісії з проведення конкурсів на зайняття посад працівниками Державного бюро розслідувань), розпорядчих актів про їх затвердження та затвердження складу комісій у період 2018-2019 роки.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року залишено позовну заяву без руху.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року повернуто позовну заяву на підставі положень п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про необхідність повернення позовної заяви позивача, так як судом першої інстанції під час відкриття провадження у справі проявлено надмірний формалізм у вирішенні питання виконання позивачем приписів ч. 9 ст. 44 КАС України та ч. 2 ст. 161 КАС України.
При цьому, в апеляційній скарзі наголошується, що факт надсилання копії позовної заяви та додатків до неї на адресу Державного бюро розслідувань є достатнім для формування висновку про те, що посадова особа Державного бюро розслідувань також вважається обізнаною з існуванням таких документів.
В свою чергу, Державним бюро розслідувань подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції правомірно та обґрунтовано повернуто позовну заяву позивачу.
При цьому, на переконання відповідача, він не має обов`язку повідомляти своїх посадових та службових осіб щодо існування судових проваджень за їх участі, а також вручати таким особам процесуальні документи, отримані від суду.
З іншого боку, позивачем подано відповідь на відзив на апеляційну скаргу у якому повторно викладено його доводи щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та помилковості доводів відповідача.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду, а також правильність застосування судом норм процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала – скасуванню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем в адміністративному позові відповідачем по справі визначено начальницю відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Згіблову Оксану Олексіївну. 
При цьому, як вбачається з КПП «ДСС», вказана особа не має зареєстрованого кабінету в підсистемі «Електронній суд».
Разом з тим, позивачем не було надано до суду доказів надіслання в паперовій формі листом з описом вкладення начальниці відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Згібловій Оксані Олексіївні адміністративного позову з додатками.
За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 2 ст. 161 КАС України, у разі подання позовної заяви та доданих до неї документів в електронній формі через електронний кабінет до позовної заяви додаються докази надсилання її копії та копій доданих документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.
Згідно ч. 9 ст. 44 КАС України, у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати до суду доказ надсилання цих матеріалів іншим учасникам справи.
Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
З іншого боку, згідно ч. 6 ст. 7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.
Згідно ч. 8 ст. 126 КАС України, вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи.
Згідно ч. 9 ст. 126 КАС України, вважається, що повістку вручено посадовій чи службовій особі, яка є учасником судового процесу, якщо її доставлено за адресою місця служби цієї особи в порядку, встановленому частиною восьмою цієї статті.

Колегією суддів встановлено, що позивач, звертаючись до суду першої інстанції в електронній формі, не виконав обов`язку, передбаченого ч. 2 ст. 161 КАС України, щодо направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів начальниці відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань в паперовій формі листом, з описом вкладення, через відсутність у неї електронного кабінету.
При цьому, колегія суддів наголошує, що позивачем самостійно визначено Державне бюро розслідувань та начальницю відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань у якості відповідачів у даній справі, а як наслідок у нього виник обов`язок щодо надсилання зазначеним особам копії позовної заяви, заяв по суті справи, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються.
Враховуючи викладене, є помилковими висновки та доводи позивача про те, що він не має виконувати встановлених ч. 2 ст. 161 КАС України обов`язків, з урахуванням вимог ч. 9 ст. 44 КАС України.
З іншого боку, колегія суддів зазначає, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. 
Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В даному випадку, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що ним виконано передбачений ч. 2 ст. 161 КАС України обов`язок по відношенню до Державного бюро розслідувань, оскільки до суду надано докази надсилання останньому копії позовної заяви в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.
При цьому, колегія суддів зазначає, що положеннями КАС України не врегульовано питання передачі посадовій чи службовій особі суб`єкта владних повноважень, яка є учасником судового процесу, копії позовної заяви, якщо її доставлено по місцю служби цієї особи в електронній формі.
З іншого боку, вищевикладеними положеннями КАС України врегульовано схоже питання вручення судових повісток посадовим чи службовим особам суб`єкта владних повноважень, які є учасниками судового процесу, зокрема передбачено, що у випадку вручення під підпис представнику юридичної особи судової повістки, доставленої за зареєстрованою адресою юридичної особи, така повістка вважається врученою відповідній посадовій чи службовій особі.
Аналогічним чином до зазначеної процедури суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху, вимагав від позивача виконання обов`язку з надання доказів надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів начальниці відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань в паперовій формі листом, з описом вкладення, який міг бути виконаний лише шляхом надсилання таких документів в паперовій формі поштою на адресу Державного бюро розслідувань.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позбавлення позивача права на доступ до суду, лише з тих підстав, що він направив копію позовної заяви на адресу Державного бюро розслідувань в електронній формі, але не направив аналогічну копію в паперовій формі поштою на адресу Державного бюро розслідувань, для її передачі посадовій особі бюро, є негативним проявом бюрократизації та надмірного формалізму.
Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про необхідність повернення позовної заяви у даній справі, з порушенням норм процесуального права.
При цьому, колегія суддів вбачає наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року, у справі № 420/4478/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальниці відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Згіблової Оксани Олексіївни, Державного бюро розслідувань про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, з направленням справи для продовження розгляду до Одеського окружного адміністративного суду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
Судді	  	С.В. Дегтярьова   А.В. Крусян