Справа № 461/3569/26    Головуючий у 1 інстанції: Павлюк О.В. 
Провадження № 33/811/1370/26    Доповідач: Маліновська О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2026 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська О.В., з участю захисника-адвоката Назаренко Алли Сергіївни, представника Львівської митниці Держмитслужби України Шота А.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника-адвоката Назаренко А.С. на постанову Галицького районного суду м. Львова від 16 липня 2026 року,
встановив:

постановою Галицького районного суду міста Львова від 16 липня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України, та накладено стягнення у виді конфіскації транспортного засобу з VIN: НОМЕР_1 та транспортного засобу з VIN: НОМЕР_2 з реєстраційними номерами НОМЕР_3 / НОМЕР_4 (країна реєстрації – Польща).
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 665,60 грн судового збору.
Відповідно до згаданої постанови, у ході перевірки баз даних єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) Держмитслужби виявлено, що громадянин України ОСОБА_1 13.02.2022 ввіз на митну територію України по смузі руху «червоний коридор» вантажний напрямок пункту пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці транспортний засіб з VIN: НОМЕР_1 та транспортний засіб з VIN: НОМЕР_2 з реєстраційними номерами НОМЕР_5 (країна реєстрації – Польща).
Згідно з базою даних ЄАІС Держмитслужби, зазначений транспортний засіб за межі митної території України станом на 27.04.2025 не вивозився, у будь-який інший митний режим ніж «тимчасове ввезення» не поміщувався.
ОСОБА_1 за повідомленою ним під час перетину митного кордону адресою був надісланий лист-виклик Львівської митниці, яким запропоновано з`явитись в пункт пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці для надання пояснень стосовно порушення строку вивезення автомобіля та участі у складанні протоколу про порушення митних правил. Для участі у складанні протоколу про порушення митних правил ОСОБА_1 не з`явився.
Щодо продовження строку тимчасового ввезення ОСОБА_1 до митних органів не звертався.
Жодних підтверджуючих документів у відповідності до ч.1 ст. 460 та ч. 7 ст. 380 МК України гр. України ОСОБА_1 надано не було.
Всупереч ст. 192 МК України та розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657, до найближчого митного органу щодо обставин аварії чи непереборної сили ОСОБА_1 не звертався.
Таким чином, ОСОБА_1 станом на 27.04.2026 перевищив строк тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу комерційного призначення з VIN: НОМЕР_1 та транспортного засобу з VIN: НОМЕР_2 реєстраційні номери НОМЕР_5 , що перебувають під митним контролем, більше ніж на тридцять діб.
Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст.481 Митного кодексу України.
Не погоджуючись із рішенням суду захисник ОСОБА_1 – адвокат Назаренко А.С. подала апеляційну скаргу, у якій просить постанову Галицького районного суду міста Львова від 16 липня 2026 року скасувати та закрити провадження у справ про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ОСОБА_2 не був належним чином сповіщений про час і місце складання протоколу про порушення митних правил у зв`язку із зазначенням митним органом у поштовому відправленні неповної адреси проживання особи, а відтак протокол щодо ОСОБА_1 всупереч вимогам закону було складено без участі останнього, що, на думку апелянта, порушує принцип законності та гарантій права на захист.
Звертає увагу, що матеріали справи також не містять відомостей щодо скерування ОСОБА_1 копії протоколу. 
Окрім цього, захисник Назаренко А.С. переконана, що ОСОБА_1 є неналежним суб`єктом вказаного правопорушення та під час перетину митного кордону України 13.02.2022 р. о 11:56:33 через митний пост «Краковець» діяв виключно як найманий працівник (технічний виконавець), що виконував комерційний рейс за вказівкою польської фірми. ОСОБА_1 на митниці пред`явлено Њwiadectwo kierowcy (свідоцтво водія співтовариства), техпаспорти за ТЗ, що однозначно засвідчило, що водій не є власником ТЗ, не ввозив вантажний транспортний засіб для власних приватних потреб, зафіксовано статус авто як комерційний транспорт фірми VIKTORIA-ART, у зв`язку з чим був відкритий режим тимчасового ввезення. 
Покликається на те, що комерційне призначення вантажного транспортного засобу з VIN: НОМЕР_1 та транспортного засобу з VIN: НОМЕР_2 реєстраційні номери НОМЕР_5 підтверджується міжнародною ТТН, з якої вбачається, що 23 лютого 2022 року відбулося завантаження металопродукції на ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», проте початок активних бойових дій та подальше введення воєнного стану із забороною виїзду за кордон унеможливили завершення транспортного рейсу до Угорщини. 
Стверджує, що сам водій ОСОБА_1 був змушений залишити автомобіль у безпечному місці на території фірми у Львові, де згодом, у липні 2022 року, за рішенням власника вантаж також було перенаправлено й офіційно здано на місцевий склад «Метінвест-СМЦ». 
Апелянт вказує, що невивезення транспортного засобу за межі митної території України до 05.03.2022 зумовлене дією обставин непереборної сили (форс-мажором підзаконного та військового характеру) та прямим законодавчим обмеженням з боку держави, а, отже, у діях ОСОБА_1 повністю відсутня суб`єктивна сторона правопорушення — вина у будь-якій формі. 
При оцінці таких доводів сторони захисту, просить суд додатково врахувати лист Торгово промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, відповідно до якого ТТП України підтверджує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Отже, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Таким чином, обставини непереборної сили (форс-мажор), які виникли з 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією рф, введенням воєнного стану, мобілізаційними заходами на виїзд за кордон осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років, носять загальновідомий, об`єктивний та абсолютно невідворотний характер.
Вважає, що наявність непереборної перешкоди підтверджується тим фактом, що свій перший виїзд за кордон після подій лютого 2022 року Бондар здійснив лише 27.03.2026, а саме: після досягнення ним 60-річного граничного віку та автоматичного припинення щодо нього дії мобілізаційних обмежень.
Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, виступ представника Львівської митниці на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до положень ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
За змістом ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил необхідно з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення такої особи від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 6 статті 481 МК України, передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.
Згідно зі ст. 103 МК України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Відповідно до ч. 1 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами - нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.
За змістом ч. 5 ст. 380 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.
Отже, перевищення встановленого ст. 380 МК України строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб визнається порушенням митних правил, за яке передбачена адміністративна відповідальність у виді штрафу або конфіскації транспортного засобу.
Вказаних вимог закону судом першої інстанції під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил дотримано в повному обсязі.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, є вмотивованим, ґрунтується на сукупності зібраних й перевірених судом доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення № 0622/UA209000/2026 від 27.04.2026; копією паспорта громадянина України ОСОБА_2 , паспорта громадянина України для виїзду за кордон та карткою платника податків; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 26.03.2026, який підтвердив ввезення ним на митну територію України транспортних засобів, наведених у протоколі, а також пояснив, що не зміг вчасно вивезти транспортні засоби, оскільки був невиїзний; копією витягів з ЄАІС та АСМО «Інспектор»; листами Львівської митниці в адресу ОСОБА_1 ; довідкою щодо орієнтованої вартості предметів за протоколом про порушення митних правил 0622/UA209000/2026 від 27.04.2026; доповідною запискою та іншими матеріалами справи, які знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.
Доводи апелянта, що не вивезення в строк транспортного засобу підтверджується тим, що невивезення транспортного засобу за межі митної території України до 05.03.2022 зумовлене дією обставин непереборної сили (форс-мажором підзаконного та військового характеру) та прямим законодавчим обмеженням з боку держави, а, отже, у діях ОСОБА_1 повністю відсутня суб`єктивна сторона правопорушення — вина у будь-якій формі, не заслуговують на увагу апеляційного суду.
Відповідно до ст. ч. 6 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Частиною 7 ст. 380 МК України передбачено, що у разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання митним органам власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим знищення або руйнування.
Відповідно ст. 192 МК України якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.
У випадку, якщо факт аварії чи дії непереборної сили має місце, особа, відповідальна за виконання вимог митного законодавства повинна звернутися до митниці, яка здійснює контроль за цими транспортними засобами з письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати такий транспортний засіб, а також інформацію про місце, обставини та наслідки аварії чи дії непереборної сили.
Згідно підпункту 3 п. 3 «Строк тимчасового ввезення та його продовження» розділу ІІ Порядку №657: «Рішення про продовження строку тимчасового ввезення товарів або про відмову в продовженні строку тимчасового ввезення цих товарів приймається керівником митного органу або вповноваженою ним посадовою особою та оформлюється шляхом накладення відповідної резолюції на заяві щодо продовження строку тимчасового ввезення.
Частиною 1 ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
Згідно п. 1 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму № 657 (далі - Порядок № 657) положення цього розділу застосовуються у випадках, коли Кодексом або іншими актами законодавства України з питань державної митної справи передбачено надання митному органу документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили.
Пунктом 3 розділу VIII Порядку № 657 передбачено, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.
Відповідно до п. 5 розділу VIII Порядку № 657, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.
З аналізу зазначених вище норм вбачається, що застосування ч. 1 ст. 460 МК України можливе за наступних умов: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку) письмове інформування найближчого митного органу про обставини події.
Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до вимог ст. 380 МК України, ОСОБА_1 відповідних документів, що підтверджують факту аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених ст. 460 МКУ, не надав та з повідомленням, у відповідності до ст.192 МК України, до найближчого органу доходів та зборів про обставини події (аварії або дії обставин непереборної сили) не звертався.
Окрім цього, матеріали справи не містять даних того, що ОСОБА_1 до теперішнього часу вживав будь-які заходи, спрямовані на вирішення питання щодо вивезення зазначеного транспортного засобу будь-яким зі способів за межі митної території України або з приводу звернення до митного органу щодо продовження строків, які встановлені для тимчасового ввезення транспортних засобів на митну територію України.
Доводи щодо обставин непереборної сили та листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, який зазначає наявність форс-мажорних обстави, суд розцінює критично, оскільки ОСОБА_1 відповідно до ст. 192 МК України до органу доходів і зборів, щодо обставин аварії та обставин непереборної сили, не звертався у встановленому законом порядку, не повідомив митний орган про неможливість вивезення транспортного засобу.
Окрім того, норми чинного законодавства не встановлюють вимог щодо вивезення транспортних засобів та інших товарів за межі митної території України лише власним ходом. Так, вищенаведеними нормами законодавства передбачений обов`язок доставити транспортний засіб у митний орган призначення до закінчення строку, проте спосіб виконання цього обов`язку не передбачений.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень суддею першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив.
Істотних порушень вимог процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які є підставою для зміни чи скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.
На переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог адвоката Назаренко Алли Сергіївни апеляційний суд не знаходить.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:

апеляційну скаргу захисника – адвоката Назаренко Алли Сергіївни - залишити без задоволення.
Постанову Галицького районного суду м. Львова від 16 липня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України – залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА