Справа № 203/6230/25
Провадження № 2/0203/374/2026

РІШЕННЯ 
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі: 

головуючого судді - Казака С.Ю.
при секретарі  - Биченковій Г.С.
за участю представника позивача - Бігдан А.В.
представника відповідачки - ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

ВСТАНОВИВ: 

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилалось на те, що в період з 2005 року по 2011 роки між банком та ОСОБА_3 було укладено ряд кредитних договорів. Зокрема, 22.11.2006 року було укладено кредитний договір №2К213Д про надання кредиту у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в розмірі 199920 доларів США, 08.06.2011 року – кредитний договір №2К111Г про надання кредиту у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в розмірі 6505000 грн. В зв`язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань, банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 16.11.2017 року у справі №757/28572/17-ц, яке набрало законної сили, з ОСОБА_3 на користь банку було стягнуто заборгованість за кредитним договором №2К213Д від 22.11.2006 року в сумі 285568,94 доларів США, а також судовий збір в сумі 115526 грн. 91 коп. На виконання вказаного рішення судом було видано виконавчий лист, який пред`являвся для примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М., яким було відкрито виконавче провадження №55891228. В зв`язку зі смертю ОСОБА_3 02.04.2019 року виконавче провадження було закінчено. Також станом на день смерті ОСОБА_3 за останнім обліковувалась заборгованість за кредитним договором №2К111Г від 08.06.2011 року в сумі 42759619 грн. 40 коп. На момент смерті ОСОБА_3 21.02.2019 року та до 25.06.202 року банк не володів інформацією про місце відкриття спадщини та кола спадкоємців. 25.06.2020 року з відповіді Шостої київської державної нотаріальної контори банку стало відомо про заведення спадкової справи приватним нотаріусом Байдик Т.М., прийняття спадщини та видачі свідоцтв про право на спадщину. Проте, інформаційна довідка зі спадкового реєстру не містила інформацію про П.І.Б. та контакти спадкоємців, що позбавляло банк заявити свої кредиторські вимоги до відповідачки, а також звернутись до суду. В період з 25.06.2020 року по 02.09.2020 року банк через свого представника додатково звертався до приватного нотаріуса Байдик Т.М. про надання інформації про спадкоємців, на що отримував відмову. 02.09.2020 року банк направив приватному нотаріусу Байдик Т.М. претензію кредитора та 17.09.2020 року отримав відповідь про заведення приватним нотаріусом спадкової справи №02/2019 після померлого ОСОБА_3 та, що єдиним спадкоємцем після останнього є ОСОБА_2 , якій видано свідоцтва про право на спадщину. Усвідомлюючі недобросовісність дій останньої щодо невиконання обов`язку, визначеного ст.1282 ЦК України, банк 19.10.2020 року направив їй вимогу в порядку ст.1281 ЦК України з проханням погасити заборгованість, яка обліковується за померлим ОСОБА_3 , в семиденний строк, яка залишилась без задоволення. Посилаючись на вказані обставини банк просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитними договорами №2К213Д від 22.11.2006 року та №2к111Г від 08.06.2011 року в сумі 285568,94 долари США та 42759619 грн. 40 коп., у межах вартості спадкового майна, або за рахунок грошових коштів, отриманих від його реалізації.

У наданому відзиві представник відповідачки просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування заперечень посилався на те, що окрім рішення Печерського районного суду м.Києва у справі №757/8572/17-ц, банком не надано жодних доказів на підтвердження наявності кредитних правовідносин із ОСОБА_3 за кредитним договором №2К213Д від 22.11.2006 року. За кредитним договором №2К111Г від 08.06.2011 року не надано доказів на підтвердження видачі кредитних коштів та наявної заборгованості. Також посилався на пропуск банком встановлених ст.1281 ЦК України строків для пред`явлення вимоги до спадкоємців померлого позичальника ОСОБА_3 , що позбавляє його права вимоги. 

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 04.09.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні.
Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 18.09.2025 року було повернуто заяву представника позивача про забезпечення позову.
Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 30.12.2025 року було відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.
Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 14.01.2026 року було відмовлено в задоволенні заяви представника відповідачки про забезпечення доказів.
Протокольною ухвалою суду від 26.03.2026 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08.04.2026 року було скасовано ухвалу Центрального районного суду міста Дніпра від 30.12.2025 року про відмову в забезпеченні позову, заяву банку задоволено частково та заборонено державним реєстраторам та органам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, належного ОСОБА_2 , а також майна, зареєстрованого за ОСОБА_3 . 

В судовому засіданні представник банку підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідачки в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у відзиві та поданих заявах.
Заслухавши представників сторін, перевіривши доводи, викладені сторонами в поданих заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується наданими банком письмовими доказами, що 22.11.2006 року між банком та позичальником ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №2К213Д про надання кредиту у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в розмірі 199920 доларів США.
08.06.2011 року між останніми було укладено кредитний договір №2К111Г про надання кредиту у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в розмірі 6505000 грн. 
В зв`язку із неналежним виконанням позичальником Крейніним ОГ. своїх зобов`язань за кредитним договором №2К213Д від 22.11.2006 року, банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості та заочним рішенням Печерського районного суду м.Києва від 16.11.2017 року у справі №757/28572/17-ц, яке набрало законної сили, з ОСОБА_3 на користь банку було стягнуто заборгованість за кредитним договором №2К213Д від 22.11.2006 року в сумі 285568,94 доларів США, а також судовий збір в сумі 115526 грн. 91 коп. 
На виконання вказаного рішення судом було видано виконавчий лист, який пред`являвся для примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М., яким було відкрито виконавче провадження №55891228. 
Постановою приватного виконавця від 02.04.2019 року виконавче провадження було закінчено на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку із смертю боржника ОСОБА_3 .
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після смерті останнього приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М. було заведено спадкову справу №02/2019 за заявою його дружини – відповідачки ОСОБА_2 .
З витребуваних судом матеріалів нотаріальної справи вбачається, що син померлого позичальника ОСОБА_3 – ОСОБА_4 , подав до нотаріуса заяву про відмову від спадщини на користь дружини померлого ОСОБА_2 .
Інші особи з заявами про прийняття спадщини не звертались. Заповіту за життя ОСОБА_3 не складалось. Відомості щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині відсутні.
Таким чином, єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після померлого ОСОБА_3 є відповідачка ОСОБА_2 , якій було видано свідоцтва про право на спадщину та з якої банк у пред`явленому позові просив стягнути, як з єдиного спадкоємця померлого позичальника ОСОБА_3 , заборгованість останнього за кредитним договором №2К213Д від 22.11.2006 року в сумі 285568,94 долари США, щ була стягнута заочним рішенням Печерського районного суду м.Києва від 16.11.2017 року у справі №757/28572/17-ц, а також заборгованість за кредитним договором №2к111Г від 08.06.2011 року в сумі 42759619 грн. 40 коп., що обліковувалась станом на день смерті ОСОБА_3 , у межах вартості спадкового майна, або за рахунок грошових коштів, отриманих від його реалізації.

Згідно із ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений ст.1219 ЦК України, до них не належать зобов`язання спадкодавця з повернення кредиту.
Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом ст.1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України).
Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно із ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються ст.ст.1281,1282 ЦК України.
Стаття 1282 ЦК України застосовується у випадку дотримання кредитором ст.1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. У свою чергу, недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), має наслідком позбавлення кредитора права вимоги до спадкоємців, а, отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права.
Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18), постановах Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15, від 12 квітня 2017 року у справі № 6-2962цс16, у постанові Верховного Суду від 04 лютого 2021 року у справі № 587/381/15-ц.
Під час вирішення спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника слід встановити, чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, тобто чи вчинив кредитор потрібні дії у матеріальних відносинах.
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, зокрема, претензії кредиторів.
Відповідно до пункту 3.11.17 розділу 3 «Правила вчинення окремих видів нотаріальних дій» Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року №142/5/310, консул за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, консул повідомляє спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.
Отже кредитор у матеріальних відносинах може пред`явити вимогу до спадкоємців боржника відповідно до вимог статті 1281 ЦК України в один із таких способів: безпосередньо спадкоємцю (спадкоємцям); опосередковано - через нотаріуса за місцем відкриття спадщини (за межами України - через консульські установи).

У цій справі встановлено, що спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто після набрання чинності Законом №2478-VIII, яким змінена редакція ст.1281 ЦК України.
Так, ст.1281 ЦК України, в редакції на час відкриття спадщини, було встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.
Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою і третьої цієї статті, позбавляється права вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що перше свідоцтво про право на спадщину законом після померлого ОСОБА_3 було видано ОСОБА_2 16.09.2019 року. 
Постановою приватного виконавця від 02.04.2019 року в зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_3 було закрито виконавче провадження №55891228, стягувачем у якому був АТ КБ «Приватбанк».
З ухвали Дніпровського апеляційного суду від 04.06.2019 року у цивільній справі №203/310/13-ц, сторонами у яких були АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 вбачається, що вказаною ухвалою було зупинено провадження по справі в зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , після повідомлення про це його представником ОСОБА_5 та витребування апеляційним судом актового запису про смерть.
З листа завідувача Шостої Київської державної нотаріальної контори від 25.06.2020 року за вих.№2148/01-16 вбачається, шо останній направлявся на адресу АТ КБ «Приватбанк» на запит банку щодо надання інформації стосовно відповіді на претензію від 27.08.2019 року до майна ОСОБА_3 та до нього додавався витяг зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину).
В претензії кредитора в порядку ст.1281 ЦК України, поданої 02.09.2020 року приватному нотаріусу ОСОБА_6 , банк зазначав, що 22.07.2019 року йому стало відомо про смерть ОСОБА_3 .
Суд враховує, що згідно наведеного вище листа завідувача Шостої Київської державної нотаріальної контори від 25.06.2020 року за вих.№2148/01-16 вбачається, шо претензія банку від 27.08.2019 року на адресу вказаної нотаріальної контори не надходила.
Копії вказаної претензії та будь-яких доказів на підтвердження її подачі до нотаріальної контори 27.08.2019 року, банком до позовної заяви та під час її розгляду не долучено.
З аналізу наведених вище документів вбачається, що не пізніше 22.07.2019 року банку стало відомо про смерть ОСОБА_3 . 
Претензія кредитора в порядку ст.1281 ЦК України подана 02.09.2020 року, тобто з пропуском шестимісячного строку з моменту видачі спадкоємцю ОСОБА_2 першого свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.09.2019 року на частину спадкового майна (ч.2 ст.1281 ЦК України).
Вказане узгоджується з висновками, наведеними в п.п.66,67 постанови Верховного Суду від 08.10.2025 року у справі №175/1976/23, провадження №61-8174св25, в який суд зазначив, що: «Доводи заявника про те, що банком не пропущено строк пред`явлення вимог, оскільки відповідачка не отримала свідоцтво про право на спадщину на все майно, зокрема на майно, передане в іпотеку, є безпідставними, оскільки відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Колегія суддів наголошує, що строк пред`явлення вимог до спадкоємця почав відраховуватись від дня отримання відповідачкою свідоцтва про право на спадщину на частину майна, а саме з 05.11.2019 року».
З додаткових письмових пояснень представника банку, що подавались у даній справі 05.11.2025 року вбачається, що в провадженні Соборного районного суду міста Дніпра (раніше Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська) перебувала цивільна справа №201/4541/16-ц за позовом ОСОБА_3 до АТ КБ «Приватбанк», третя особа – ОСОБА_2 про визнання кредитного договору та додаткових угод припиненими, а в провадженні Печерського районного суду м.Києва цивільна справа №757/5384/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа – АТ КБ «Приватбанк», про визнання депозитних грошових коштів спільною сумісною власністю подружжя та їх поділ.
Вказане свідчить про обізнаність банку на момент смерті ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 була його дружиною та відносилась до кола спадкоємців останнього за законом першої черги.
За змістом наведених вище положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України подана кредитором претензія є однією з підстав заведення нотаріусом спадкової справи. Кредитор, скеровуючи претензію до нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені особи спадкоємців взагалі.
Дізнавшись не пізніше 22.07.2019 року про смерть ОСОБА_3 , банк не був позбавлений можливості своєчасно звернутись до відповідачки, як дружини померлого боржника, з претензією в порядку ст.1281 ЦК України або до нотаріуса за місцем відкриття спадщини з такою претензією навіть не володіючи інформацією про коло спадкоємців та видачу свідоцтв.
Проте, таке претензія банком після 22.07.2019 року, коли банк дізнався про смерть боржника ОСОБА_3 , до нотаріуса була подана вперше лише 02.09.2020 року, а на адресу ОСОБА_2 19.10.2020 року, що свідчить про пропуск банком і строків, визначених ч.3 ст.1284 ЦК України.
Враховуючи вищезазначене та положення ч.4 ст.1281 ЦК України в задоволенні позову банку солід відмовити в повному обсязі.
Понесені позивачем по справі судові витрати у відповідності до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України покласти на останнього. 
Керуючись ст.ст.1216,1218,1219,1220,1268,1269,1281,1282 ЦК України, ст.ст2,4,5,10-13,76-80, 141,211,258,259,263-268 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця – відмовити повністю. 
Понесені позивачем по справі судові витрати покласти на останнього.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04 вересня 2026 року.

Суддя С.Ю.Казак