Справа № 560/14085/26
РІШЕННЯ
іменем України

10 вересня 2026 року | м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - відповідач).
Ухвалою суду від 21.07.2026 позовну заяву залишено без руху. 
Підставами залишення позову без руху були нечіткість позовних вимог, неузгодженість відповідача у вступній та прохальній частинах позову, відсутність доказів сплати судового збору та відсутність розрахунку заявленої на той час моральної шкоди.
На виконання ухвали суду позивачка подала заяву про усунення недоліків та уточнений адміністративний позов. 
Позивачкою позовні вимоги уточнено, відповідачем у справі визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, вимогу про моральну шкоду в розмірі 250 000 грн виключено, судовий збір сплачено за одну вимогу немайнового характеру.
Ухвалою суду від 29.07.2026 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу надано строк для подання відзиву та зобов`язано надати матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .
Відповідач відзиву не подав. 
Витребувані ухвалою суду матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 до суду не надійшли.
З урахуванням уточненого адміністративного позову позивачка просить суд: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо перебування громадянки ОСОБА_1 - представниці дискримінованої групи громадян України, євреїв та неєвреїв, асоційованих з ними, які виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю, - у ситуації забороненої дискримінації порівняно з іншими пенсіонерами; зобов`язати відповідача вжити позитивні дії, а саме: поновити виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії та здійснювати її надалі шляхом щомісячного перерахування пенсійних коштів на її поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк», на підставі поданої представником за довіреністю заяви від 06.01.2026 вих. № 13285; нарахувати та виплатити на той самий рахунок суму недоотриманої пенсії за період з 01.02.2016 по день фактичної виплати з урахуванням осучаснення, перерахунків та компенсації втрати частини доходів; надалі утримуватися від відмови у прийнятті та розгляді по суті заяв ОСОБА_1 про виплату пенсії на визначений нею банківський рахунок з підстав подання таких заяв представником за довіреністю, надсилання їх поштою або оформлення їх за межами України з нотаріально засвідченим і апостильованим підписом.
Також позивачка просить встановити судовий контроль за виконанням рішення та зобов`язати відповідача подати звіт про його виконання у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили.
Відповідно до заяв по суті справи, позивачка уточнені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити повністю з таких підстав. 
Зазначає, що вона є громадянкою України, якій була призначена пенсія. 
Вказує, що після виїзду на постійне проживання до Держави Ізраїль виплата пенсії була припинена.
Позивачка посилається на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.05.2019 у справі № 560/737/19, яким визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у поновленні виплати їй пенсії та зобов`язано відповідача поновити виплату пенсії з 01.02.2016.
Також позивачка посилається на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі № 560/2064/20, яким відповідача зобов`язано отримати в уповноваженого органу чинну довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії та провести перерахунок пенсії з 01.02.2016.
Позивачка стверджує, що її представник подав до відповідача заяву від 06.01.2026 вих. № 13285 про поновлення виплати пенсії із зазначенням поточного рахунку в АТ «Ощадбанк», однак відповідач не розглянув цю заяву по суті та не прийняв рішення за результатами її розгляду.
На думку позивачки, чинне законодавство та практика Верховного Суду не вимагають особистої фізичної присутності пенсіонера для подання заяви про поновлення виплати пенсії або заяви про виплату пенсії на банківський рахунок. Таку заяву може подати представник за довіреністю.
Окремо позивачка зазначає, що застосування відповідачем Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 «Про затвердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках» у формальний спосіб створює для неї, як особи, яка постійно проживає в Ізраїлі, менш сприятливі умови порівняно з пенсіонерами, які проживають в Україні або можуть особисто звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України чи банку.
Відповідач правом на подачу відзиву не скористався, а тому, суд, на підставі ч. 2 ст. 175 КАС України, вирішує спір за наявними матеріалами справи.
Позивачка - ОСОБА_1 є громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: м. Арад, Держава Ізраїль.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була призначена пенсія, виплату якої припинено після її виїзду на постійне проживання до Держави Ізраїль. 
Суд не встановлює вид призначеної пенсії та її розмір, оскільки матеріали справи не містять пенсійної справи позивачки, а ці питання не є предметом безпосереднього вирішення в межах цього спору.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.05.2019 у справі № 560/737/19, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019, визнано протиправною відмову ГУ ПФУ в Хмельницькій області у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано відповідача поновити їй виплату пенсії з 01.02.2016.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі № 560/2064/20 відповідача зобов`язано отримати в уповноваженого органу чинну довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 та провести перерахунок пенсії з 01.02.2016 відповідно до норм пенсійного законодавства, з проведенням індексації.
31.12.2025 представник позивачки звернувся до відповідача із заявою вих. № 13174 від 30.12.2025 про надання документів для продовження виплати пенсії та підтвердження проходження ідентифікації. 
У заяві зазначено, що до звернення додається нотаріально засвідчене та апостильоване свідоцтво про перебування фізичної особи в живих.
У матеріалах справи наявні копії документів щодо засвідчення факту перебування позивачки в живих, апостиля та перекладу, зокрема нотаріального свідоцтва, апостиля та засвідчення перекладу.
Представник позивачки склав та направив відповідачу заяву від 06.01.2026 вих. № 13285 про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 із зазначенням поточного рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Ощадбанк». 
Факт надходження цієї заяви відповідачу підтверджується, зокрема листом відповідача від 21.01.2026 № 1679-450/М-02/8-2200/26, у якому відповідач повідомив про розгляд звернення від 07.01.2026 щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 .
Матеріали справи не містять доказів присвоєння цій заяві окремого вхідного номера.
Тому суд ідентифікує її як заяву представника позивачки від 06.01.2026 вих. № 13285, яка надійшла до відповідача 07.01.2026.
Листом від 15.01.2026 № 1181-19577/К-02/8-2200/26 відповідач повідомив, що переклад штампа «Апостиль» не засвідчений відповідно до вимог чинного законодавства державним чи приватним нотаріусом в Україні або консульською установою України, у зв`язку з чим підстави для надання інформації щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1 відсутні.
Листом від 21.01.2026 № 1679-450/М-02/8-2200/26 відповідач повідомив, що звернення від 07.01.2026 про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 розглянуто, а відповідні роз`яснення щодо проведення перерахунку пенсії вже надано листом від 15.01.2026 № 1181-19577/К-02/8-2200/26.
Відповідач не подав до суду доказів прийняття рішення за результатами розгляду заяви представника позивачки від 06.01.2026 вих. № 13285, яка надійшла до відповідача 07.01.2026.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Також суд вказує на те, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення, вчинення дій або бездіяльності.
Отже, суд, оцінюючи оспорювані рішення, дії або бездіяльність виходить лише з тих мотивів, якими керувався суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішень, вчиненні дій або бездіяльності.
Такий підхід неодноразово відображений у практиці Верховного Суду при вирішенні публічно-правових спорів, зокрема, у постанові від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18.
За ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За частинами першою та другою статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) суд враховує в межах, необхідних для оцінки доводів сторін щодо поновлення виплати раніше призначеної позивачці пенсії та виплати пенсійних сум. 
Так, відповідно до частини другої статті 49 Закону № 1058-IV, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
При цьому, суд не визначає у цій справі вид, розмір та складові пенсії позивачки, оскільки матеріали справи не містять її пенсійної справи, а предметом цього спору є правомірність поведінки відповідача після надходження заяви позивачки від 06.01.2026 вих. № 13285.
Пункт 1.1 розділу I Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1 у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) встановлює, що заява про призначення, перерахунок, поновлення, продовження пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4); заява про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном (додаток 9) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року N 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за N 991/27436.
У разі подання заяви засобами Порталу Дія та за умови реалізації технічної можливості щодо її формування та подання, формування заяви здійснюється засобами Порталу Дія відповідно до відомостей, зазначених в додатках до цього Порядку. Відомості, необхідні для формування заяви, можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з інформаційно-комунікаційними системами та публічними реєстрами органів державної влади.
У період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох наступних місяців після місяця, в якому його буде припинено чи скасовано, заява про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном, заява про призначення (поновлення) пенсії та документи, необхідні для призначення (поновлення) пенсії, особами, які у зв`язку з агресією Російської Федерації тимчасово проживають за кордоном (крім осіб, які проживають на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором) та отримали тимчасовий захист або статус біженця (далі - особи, які тимчасово проживають за кордоном), можуть надсилатись поштою.
У період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох наступних місяців після місяця, в якому його буде припинено чи скасовано, заява про призначення пенсії та документи, необхідні для призначення пенсії, особами, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у період дії воєнного стану, які безпосередньо беруть участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України (далі - оборона України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації), або які перебувають на момент набуття права на призначення пенсії на лікуванні, реабілітації, протезуванні за кордоном, можуть надсилатися поштою.
Пункт 1.8 розділу I вказаного Порядку визначає, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія, днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Якщо заява пересилається поштою (у випадках, передбачених абзацами четвертим та п`ятим пункту 1.1 цього розділу), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобу Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.
Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон).
Право на призначення пенсії за віком при автоматичному призначенні (без звернення особи) визначається на підставі даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб), наявних на дату досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону. У разі якщо даних про страховий стаж у системі персоніфікованого обліку (у тому числі за періоди до впровадження персоніфікованого обліку) недостатньо для призначення пенсії за віком, орган, що призначає пенсію, повідомляє особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на вебпорталі або засобами Порталу Дія, про відсутність таких відомостей та порядок подання необхідних для призначення пенсії документів (за наявності). При надходженні документів про страховий стаж протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, пенсія призначається у строк, визначений абзацом другим пункту 1 частини першої статті 45 Закону. Якщо документи не будуть подані у зазначений строк, вважається, що особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням, продовженням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, припиненням виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Пункт 2.8 розділу II Порядку 22-1 встановлює, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
У випадку поновлення виплати пенсії особі, якій не було проведено перерахунок відповідно до статті 43 Закону, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до статті 40 Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсій, призначених до 2004 року.
При поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати: 1) документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу; 2) довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу; 3) документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім`ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника особою з інвалідністю або учасником війни тощо).
При переведенні на пенсію по інвалідності з іншого виду пенсії орган, що призначає пенсію, додає до пенсійної справи виписку з акта огляду МСЕК про встановлення або зміну групи інвалідності.
Орган, що призначає пенсію, додає одержані від органів, що призначають допомогу, відомості про розмір допомоги, строки її виплати.
Громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, для поновлення виплати пенсії до наявних документів додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта. Орган, що призначає пенсію, здійснює поновлення виплати пенсії цим особам після надходження на запит пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення Російської Федерації.
Пункти 4.2 і 4.3 розділу IV цього Порядку передбачають, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17 - 19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії; з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Працівник органу, що призначає пенсію, не розглядає документи та звернення щодо пенсійного забезпечення щодо себе, другого з подружжя, батька, матері, вітчима, мачухи, сина, дочки, пасинка, падчерки, рідного та двоюрідного брата, рідної та двоюрідної сестри, рідного брата та сестри дружини (чоловіка), племінника, племінниці, рідного дядька, рідної тітки, діда, баби, прадіда, прабаби, внука, внучки, правнука, правнучки, зятя, невістки, тестя, тещи, свекра, свекрухи, батька та матері дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювача чи усиновленого, опікуна чи піклувальника, особи, яка перебуває під опікою або піклуванням працівника.
Страховий стаж обчислюється по місяць, що передує місяцю подання особою відповідної заяви (досягнення особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, - у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи)).
У разі якщо відомості про нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за місяць, що передує місяцю подання особою заяви про призначення, переведення з одного виду пенсії на інший, перерахунок пенсії згідно з абзацами першим - третім частини четвертої статті 42 Закону або досягнення особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, - у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи), надійшли протягом чотирьох місяців з дня звернення особи відповідно за призначенням, переведенням з одного виду пенсії на інший, перерахунком пенсії або у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи) - досягнення особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, орган, що призначає пенсію, протягом місяця з дня надходження цих відомостей, переглядає прийняте рішення. При цьому, якщо за результатами перегляду рішення про призначення пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі здійснюється з місяця, наступного за місяцем надходження відомостей. Рішення про перерахунок пенсії переглядається на найбільш вигідних умовах відповідно до абзаців першого - третього частини четвертої статті 42 Закону.
У разі відсутності на дату призначення пенсії даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсій, протягом місяця після визначення Пенсійним фондом України цього показника здійснюється перерахунок пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем визначення Пенсійним фондом України цього показника.
За результатами розгляду заяви про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до якої не додано документи про працевлаштування/звільнення, або відсутні відомості в реєстрі застрахованих осіб, в електронну пенсійну справу вноситься інформація про факт працевлаштування/звільнення особи.
Після надходження відомостей про трудову діяльність особи перерахунок пенсії здійснюється протягом місяця з дня надходження цих відомостей у строки, визначені частиною четвертою статті 45 Закону.
Пунктом 1 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 «Про затвердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках» (далі - Порядку № 1596 у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) встановлено, що цей Порядок визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, у тому числі допомоги на поховання і сум пенсій, грошової допомоги, недоотриманих у зв`язку із смертю одержувача, особам, які мають право на отримання таких виплат, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві (далі - органи Пенсійного фонду України) та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення місцевих держадміністрацій, виконавчого органу міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі), а у разі їх смерті - на поточні рахунки осіб, які мають право на отримання допомоги на поховання та недоотриманої суми пенсії, грошової допомоги, в уповноважених банках.
Пунктом 2 цього Порядку визначено, що уповноваженими банками є банки, визначені відповідно до Порядку відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1231.
Згідно із п. 4 Порядку № 1596, виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється через вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) (далі - установи уповноважених банків).
Виплата пенсій особам, які тимчасово проживають за кордоном, здійснюється на поточні рахунки, відкриті в установах уповноважених банків, розташованих на території України.
Допомога на поховання, сума пенсії, грошової допомоги, недоотримана у зв`язку із смертю одержувача, пенсія, грошова допомога в разі виїзду одержувача на постійне місце проживання за кордон та у випадках, що потребують термінових виплат, виплачуються органами Пенсійного фонду України, органами соціального захисту населення шляхом зарахування на поточний рахунок одержувача (особи, яка має право на отримання виплат у зв`язку із його смертю), у тому числі рахунок, до якого емітовано електронний платіжний засіб "Дія.Картка", в уповноваженому банку. У разі відсутності в одержувача поточного рахунка такі виплати можуть проводитися органами Пенсійного фонду України шляхом переказу коштів одержувачу без відкриття рахунка через банк, який є уповноваженим на провадження розрахунково-касових операцій з коштами Пенсійного фонду України, визначений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 січня 2004 р. № 25 "Про визначення уповноваженого банку, який провадить розрахунково-касові операції з коштами Пенсійного фонду України" (Офіційний вісник України, 2004 р., № 3, ст. 127), а також органами соціального захисту населення - через уповноважений банк, з яким передбачено такий спосіб виплати договором, зазначеним у пункті 3 цього Порядку.
За п. 6 цього Порядку, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.
Пункти 8 і 9 Порядку № 1596 встановлюють, що поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.
Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.
У разі відкриття поточного рахунка за зверненням органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення одержувач повинен укласти договір банківського рахунка із зазначеним у заяві уповноваженим банком.
Пункт 10 цього Порядку визначає, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.
Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку, зокрема, в електронній формі з накладенням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", одержувача та уповноваженого працівника банку.
Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.
У разі отримання від одержувача заяви про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка орган Пенсійного фонду України або орган соціального захисту населення інформує одержувача про необхідність укладення договору банківського рахунка із зазначеним у заяві уповноваженим банком.
Органи Пенсійного фонду України та органи соціального захисту населення формують перелік одержувачів на підставі отриманих заяв про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка та разом із необхідними для відкриття поточних рахунків таким особам документами та відомостями, визначеними нормативно-правовими актами Національного банку, подають його відповідному уповноваженому банку у строки, визначені у договорі, але не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дати прийняття документів.
Уповноважений банк може відмовити у відкритті поточного рахунка одержувачу з підстав, визначених законодавством та/або нормативно-правовими актами Національного банку, або у разі надання не в повному обсязі та/або недостовірної інформації чи документів, що містять недостовірну/неправдиву інформацію, та/або будь-яких інших відомостей, необхідних уповноваженому банку для відкриття поточного рахунка згідно з вимогами законодавства та/або нормативно-правових актів Національного банку, про що повідомляє відповідному органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення із зазначенням причин відмови у відкритті рахунка для інформування одержувача або подання відсутньої/уточнювальної інформації, відсутніх відомостей та/або документів.
Уповноважений банк щомісяця не пізніше 20 числа подає органам Пенсійного фонду України або органам соціального захисту населення перелік відкритих за зверненнями органів Пенсійного фонду України та органів соціального захисту населення поточних рахунків одержувачам із зазначенням номерів таких рахунків та інформації про укладення договорів банківського рахунка з одержувачами, а в разі відмови у відкритті поточного рахунка - інформацію про причину відмови.
Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів електронної ідентифікації з високим або середнім рівнем довіри відповідно до вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" і "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
Пункти 17-20 Порядку № 1596 передбачають, що якщо суми пенсії та грошової допомоги отримуються з використанням платіжної картки, строк дії якої перевищує один рік, протягом шести місяців за такою платіжною карткою не проводилися видаткові операції особисто одержувачем, а банком протягом року не проводилася фізична ідентифікація особи, уповноважений банк повідомляє про це відповідному органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення. У такому разі орган Пенсійного фонду України або орган соціального захисту населення забезпечує проведення ідентифікації та верифікації особи на підставі пред`явленого (в обов`язковому порядку) одержувачем особисто паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та визначеного законодавством документа, в якому зазначено відомості про місце її проживання. Органи Пенсійного фонду України можуть забезпечити проведення ідентифікації та верифікації особи за допомогою відеоконференцзв`язку із дотриманням законодавства у сфері електронних довірчих послуг. Під час сеансу такого відеоконференцзв`язку пред`являються документи, що посвідчують особу, відповідно до порядку, визначеного правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінцифри.
До фізичної ідентифікації прирівнюється: авторизація в особистому електронному кабінеті на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України за допомогою віддаленого кваліфікованого електронного підпису "Дія.Підпис" ("Дія ID"), створеного за допомогою мобільного додатка Єдиного державного вебпорталу електронних послуг; посвідчення в установленому порядку за зверненням одержувача, який тимчасово проживає за кордоном, відповідною закордонною дипломатичною установою України факту, що особа є живою.
Проведення щорічної фізичної ідентифікації одержувачів пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) здійснюється за винятком осіб, яких ідентифіковано у спосіб, передбачений законом, або про яких Пенсійним фондом України одержана інформація про користування ними Єдиним державним вебпорталом електронних послуг, звернення їх за оформленням та видачою паспорта громадянина України, видання їм медичних висновків про тимчасову непрацездатність, інша інформація про вчинення особою дій, що передбачає її ідентифікацію для отримання адміністративних послуг, припинення виплат особам, про яких такі відомості не надійшли/відсутні, поновлення виплат, що були припинені відповідно до пункту 4-1 частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Якщо установою уповноваженого банку проводилася фізична ідентифікація особи, уповноважений банк повідомляє про дату проведення фізичної ідентифікації такого одержувача відповідному органу Пенсійного фонду України шляхом надсилання інформації в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису через захищені канали зв`язку відповідно до вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" і "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Інформація надсилається за її наявності (але не частіше ніж один раз на день) згідно з протоколом обміну інформацією уповноваженого банку з Пенсійним фондом України.
Якщо ідентифікація та верифікація особи не відбулася протягом року, орган Пенсійного фонду України та орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку і проводить виплату через призначеного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.
У разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача або про визнання одержувача безвісно відсутнім або оголошення померлим уповноважений банк зобов`язаний припинити зарахування коштів на поточний рахунок з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача або місяцем набрання законної сили рішенням суду про визнання одержувача безвісно відсутнім або оголошення померлим, і зробити відповідну відмітку в примірнику списку, що підлягає поверненню органу Пенсійного фонду України та органу соціального захисту населення.
Суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок разом із нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача або місяцем набрання законної сили рішенням суду про визнання одержувача безвісно відсутнім або оголошення померлим, підлягають поверненню уповноваженим банком Пенсійному фонду України та органам соціального захисту населення не пізніше наступного операційного дня після надходження таких відомостей.
Сума пенсії, що належала одержувачу і не була зарахована на поточний рахунок у зв`язку з його смертю, виплачується згідно із статтею 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", статтею 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Виплата пенсій та грошової допомоги з поточних рахунків
Після зарахування коштів на поточні рахунки одержувачів уповноважений банк завіряє списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки та описи до них і не пізніше ніж через два робочих дні після останньої дати виплати у кожному виплатному періоді повертає органам Пенсійного фонду України та органам соціального захисту населення другий примірник списків і по одному примірнику описів до них.
Незараховані суми пенсій та грошової допомоги не пізніше наступного операційного дня після надходження коштів повертаються уповноваженим банком Пенсійному фонду України та органам соціального захисту населення. При цьому робиться відповідна відмітка на другому примірнику списків та описів до них.
Суми пенсій та грошової допомоги не зараховуються на поточні рахунки у разі: невідповідності будь-яких реквізитів, зазначених у списку, даним поточного рахунка одержувача; наявності даних про смерть одержувача, набрання законної сили рішенням суду про визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим; закриття поточного рахунка; письмової вимоги органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення; коли протягом року не відбулася ідентифікація та верифікація одержувача з обов`язковим пред`явленням ним паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання.
Помилково зараховані на поточні рахунки суми пенсій та грошової допомоги зараховуються в рахунок наступних виплат або за вимогою органів Пенсійного фонду України та органів соціального захисту населення повертаються на рахунки, з яких проводилося фінансування.
Одержувачі мають право отримувати належні їм суми пенсій та грошової допомоги після їх зарахування на поточні рахунки протягом робочого часу установи уповноваженого банку за їх першою вимогою, а в разі відкриття рахунків за зверненнями органів Пенсійного фонду України або органів соціального захисту населення - після укладення одержувачами договорів банківського рахунка з уповноваженими банками.
Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III (далі - Закон № 2050-III в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) суд враховує лише в межах оцінки похідної вимоги про компенсацію втрати частини доходів.
Так, статтею 1 Закону № 2050-III встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно із статтею 2 цього Закону, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Відповідно до ст. 3 Закону № 2050-III, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
За статтею 4 цього Закону, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
При цьому, у межах цієї справи суд не визначає суму такої компенсації, оскільки у цій справі відповідач не вирішив заяву позивачки по суті.
Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06.09.2012 № 5207-VI (далі - Закон № 5207-VI у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) визначено, що дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.
За пунктом 3 частини першої статті 1 цього Закону, непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.
Пункт 5 частини першої статті 1 Закону № 5207-VI встановлює, що позитивні дії - спеціальні тимчасові заходи, що мають правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, спрямовану на усунення юридичної чи фактичної нерівності у можливостях для особи та/або групи осіб реалізовувати на рівних підставах права і свободи, надані їм Конституцією і законами України. 
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 цього Закону, пряма дискримінація - ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. 
За статтею 2 Закону № 5207-VI, законодавство України ґрунтується на принципі недискримінації, що передбачає незалежно від певних ознак: 1) забезпечення рівності прав і свобод осіб та/або груп осіб; 2) забезпечення рівності перед законом осіб та/або груп осіб; 3) повагу до гідності кожної людини; 4) забезпечення рівних можливостей осіб та/або груп осіб.
Згідно із статті 4 цього Закону, дія цього Закону поширюється на відносини між юридичними особами публічного та приватного права, місцезнаходження яких зареєстровано на території України, а також фізичними особами, які перебувають на території України.
Дія цього Закону поширюється на такі сфери суспільних відносин: громадсько-політична діяльність; державна служба та служба в органах місцевого самоврядування; правосуддя; трудові відносини, у тому числі застосування роботодавцем принципу розумного пристосування; охорона здоров`я; освіта; соціальний захист; житлові відносини; доступ до товарів і послуг; на інші сфери суспільних відносин.
Стаття 5 цього Закону передбачає, що формами дискримінації є: пряма дискримінація; непряма дискримінація; підбурювання до дискримінації; пособництво у дискримінації; утиск.
За частинами 1, 2 статті 6 Закону № 5207-VI, відповідно до Конституції України, загальновизнаних принципів і норм міжнародного права та міжнародних договорів України всі особи незалежно від їх певних ознак мають рівні права і свободи, а також рівні можливості для їх реалізації.
Форми дискримінації з боку державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, юридичних осіб публічного та приватного права, а також фізичних осіб, визначені статтею 5 цього Закону, забороняються.
Абзац четвертий частини першої статті 12 цього Закону встановлює, що державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень, зокрема, дотримуються принципу недискримінації у своїй діяльності. 
Частина перша статті 14 Закону № 5207-VI передбачає, що особа, яка вважає, що стосовно неї виникла дискримінація, має право звернутися із скаргою до державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та/або до суду в порядку, визначеному законом.
Так, у постанові від 20.01.2022 у справі № 280/4551/21 Верховний Суд сформулював правовий висновок, що подання заяви про поновлення виплати пенсії пенсіонеру, який виїхав на постійне проживання за межі України, допускається, у тому числі представником такого пенсіонера за довіреністю, і така заява повинна бути розглянута пенсійним органом з урахуванням інших вимог Порядку № 22-1.
У постанові від 18.05.2022 у справі № 160/5259/20 Верховний Суд зазначив, що пенсіонер має право вибору щодо звернення до органу, який призначає пенсію: особисто або через представника; висновки про обов`язковість особистого звернення є помилковими.
У постанові від 24.07.2023 у справі № 280/6637/22 Верховний Суд підтвердив можливість здійснення виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, шляхом перерахування на рахунки, відкриті в українських банках, а також вказав, що відповідну заяву із зазначенням реквізитів рахунку може подати представник пенсіонера за довіреністю.
У постанові від 09.12.2024 у справі № 360/777/23 Верховний Суд зазначив, що право на призначення, перерахунок і поновлення пенсії мають громадяни України незалежно від місця проживання; у цій самій категорії спорів Верховний Суд виходив із можливості виплати пенсії особам, які виїхали за кордон, на діючі рахунки, відкриті в українських банках, за заявою представника пенсіонера.
У постанові від 05.02.2020 у справі № 501/28/17 Верховний Суд прямо зазначив, що за п. 4.3 Порядку № 22-1 орган ПФУ розглядає подані документи і приймає рішення щодо поновлення виплати раніше призначеної пенсії; якщо рішення за результатами заяви не приймалося, вимога про безпосереднє поновлення пенсії є передчасною, а належним способом захисту є зобов`язання розглянути питання про поновлення пенсії.
У постанові від 23.09.2024 у справі № 620/2027/23 Верховний Суд виснував, що результат розгляду заяви щодо пенсії має бути оформлений розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення/розпорядження, а не листом-роз`ясненням за Законом «Про звернення громадян».
У постанові від 19.04.2023 у справі № 640/25174/20 Верховний Суд зазначив, що за частиною четвертою статті 245 КАС України пряме зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача можливе лише за наявності передбачених цією нормою умов. У разі потреби попереднього вирішення питання суб`єктом владних повноважень належним способом є повторний розгляд із урахуванням правової оцінки суду.
У постанові від 09.09.2025 у справі № 280/578/19 Верховний Суд звернув увагу, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення застосовується лише за наявності необхідних підстав з урахуванням фактичних обставин справи; ефективний спосіб захисту має забезпечувати реальне поновлення порушеного права.
Відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.
У справі «Пічкур проти України» від 07.11.2013, заява № 10441/06, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) встановив порушення статті 14 Конвенції у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу у зв`язку з тим, що право заявника на пенсію було поставлено у залежність від його місця проживання за кордоном.
Зокрема, ЄСПЛ виходить із того, що дискримінація може полягати не лише у різному ставленні до осіб в аналогічному становищі, але й у незастосуванні різного підходу до осіб, становище яких істотно відрізняється. 
Такий підхід сформульований, зокрема, у справі Thlimmenos v. Greece від 06.04.2000, заява № 34369/97.
У справі Selygenenko and Others v. Ukraine від 21.10.2021, заяви № 24919/16 та № 28658/16, ЄСПЛ застосував статтю 1 Протоколу № 12 до Конвенції у контексті скарг внутрішньо переміщених осіб на неможливість участі у місцевих виборах за місцем фактичного проживання. 
У той же час, суд зазначає що це рішення ЄСПЛ релевантне лише як допоміжне джерело щодо стандарту врахування істотно відмінного становища певної групи осіб.
Наведена вище практика ЄСПЛ є релевантною для оцінки доводів позивачки про можливий непропорційний вплив формального підходу державного органу на особу, яка постійно проживає за кордоном. 
Водночас, ця практика не дає підстав у межах цієї індивідуальної справи визнавати дискримінацію всієї визначеної позивачкою групи осіб або оцінювати законність загального нормативного механізму поза межами предмета спору у цій справі.
Так, адміністративний суд перевіряє правомірність рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень ретроспективно, тобто виходячи з тих фактичних обставин, які існували на момент прийняття рішення, вчинення дії або допущення бездіяльності.
Судом встановлено, що у цій справі спірні правовідносини виникли не щодо загальної пенсійної політики держави та не щодо абстрактної відсутності нормативного механізму виплати пенсій усім громадянам України, які проживають в Ізраїлі.
Предметом судового контролю є конкретна поведінка відповідача після надходження заяви представника позивачки від 06.01.2026 вих. № 13285, яка надійшла до відповідача 07.01.2026.
З урахуванням змісту статті 77 КАС України суд виходить із такого розподілу тягаря доказування: позивачка повинна довести обставини, з якими вона пов`язує порушення свого права, а відповідач як суб`єкт владних повноважень повинен довести правомірність своєї поведінки. 
Обов`язок відповідача доводити правомірність рішення, дії чи бездіяльності не звільняє позивачку від доведення фактичних обставин, на яких ґрунтуються її вимоги.
Так, у цій справі позивачка довела факт наявності пенсійного спору з відповідачем, факт попереднього судового поновлення її пенсійного права, факт складення представником заяви від 06.01.2026 вих. № 13285, зміст цієї заяви, зазначення у ній банківського рахунку в АТ «Ощадбанк», факт надходження звернення відповідачу 07.01.2026 та зміст листів відповідача від 15.01.2026 і 21.01.2026.
У той же час, відповідач не подав відзиву, не надав витребуваних судом матеріалів пенсійної справи, не довів, що за заявою від 06.01.2026 вих. № 13285 було прийнято рішення по суті, та не довів, що зауваження до перекладу штампа «Апостиль» були законною і достатньою підставою для невирішення заяви про поновлення виплати пенсії на банківський рахунок.
Водночас, суд не підміняє мотиви відповідача іншими мотивами, яких відповідач не навів під час розгляду заяви позивачки. 
Тому правомірність поведінки відповідача оцінюється з огляду на мотиви, зазначені у листах від 15.01.2026 та 21.01.2026: зауваження до засвідчення перекладу штампа «Апостиль» та посилання на попередній лист.
Щодо розгляду відповідачем заяви представника позивачки від 06.01.2026, суд зазначає про таке. 
Заява представника позивачки від 06.01.2026 вих. № 13285 містила прохання про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 шляхом перерахування пенсійних коштів на поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк».
Оскільки заява представника позивачки від 06.01.2026 вих. № 13285 стосувалася поновлення виплати пенсії, відповідач мав розглянути її у порядку, визначеному пенсійним законодавством, та прийняти рішення за результатами її розгляду. 
Такий обов`язок випливає, зокрема з частини другої статті 49 Закону № 1058-IV та пункту 4.3 розділу IV Порядку № 22-1, які передбачають вирішення питання про поновлення виплати пенсії шляхом прийняття відповідного рішення територіальним органом Пенсійного фонду України.
Зі змісту листа відповідача від 21.01.2026 № 1679-450/М-02/8-2200/26 вбачається, що відповідач ідентифікував відповідне звернення як звернення від 07.01.2026 про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 , однак замість вирішення заяви по суті послався на лист від 15.01.2026 № 1181-19577/К-02/8-2200/26.
При цьому, лист відповідача від 15.01.2026 стосувався зауваження щодо засвідчення перекладу штампа «Апостиль» і висновку про відсутність підстав для надання інформації щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1 .
Надання відповідачем листів від 15.01.2026 № 1181-19577/К-02/8-2200/26 та від 21.01.2026 № 1679-450/М-02/8-2200/26 не підтверджує прийняття пенсійним органом рішення за результатами розгляду заяви представника позивачки від 06.01.2026 вих. № 13285. 
Ці листи не містять вирішення питання про поновлення виплати пенсії позивачки або про відмову в такому поновленні, не визначають правових наслідків розгляду заяви та не підтверджують прийняття рішення у порядку, передбаченому пунктом 4.3 розділу IV Порядку № 22-1.
Так, відповідач не прийняв рішення про поновлення виплати пенсії на банківський рахунок, не прийняв рішення про відмову в такому поновленні, не визначив переліку документів, яких бракує для вирішення питання, та не пояснив, чому саме зауваження до перекладу штампа «Апостиль» унеможливлює розгляд заяви про виплату пенсії на рахунок.
Сама обставина подання заяви представником за довіреністю не є законною підставою для неприйняття заяви або ухилення від її розгляду по суті. 
Такий висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах, наприклад, від 20.01.2022 у справі № 280/4551/21, від 18.05.2022 у справі № 160/5259/20, від 24.07.2023 у справі № 280/6637/22 та від 09.12.2024 у справі № 360/777/23.
Отже, відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у нерозгляді по суті заяви представника ОСОБА_1 від 06.01.2026 вих. № 13285, яка надійшла до відповідача 07.01.2026.
Із приводу належного способу захисту, суд вказує на таке. 
Позивачка просить не лише визнати бездіяльність протиправною, а й зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії та здійснювати її надалі, а також нарахувати й виплатити недоотриману пенсію з 01.02.2016.
Так, суд бере до уваги, що право позивачки на поновлення виплати пенсії з 01.02.2016 уже підтверджене рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.05.2019 у справі № 560/737/19. 
Також рішенням суду від 12.10.2020 у справі № 560/2064/20 відповідача було зобов`язано вчинити дії щодо перерахунку пенсії позивачки з 01.02.2016.
У цій справі суд не переглядає зазначені судові рішення та не вирішує повторно питання про саме право позивачки на пенсію, вид пенсії, конкретний розмір пенсійних сум, наявність або відсутність фактичних виплат після ухвалення попередніх судових рішень.
Предметом цього спору є те, що відповідач після надходження заяви представника від 06.01.2026 вих. № 13285 не вирішив по суті питання про поновлення виплати пенсії на конкретний банківський рахунок.
За змістом частини четвертої статті 245 КАС України, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача лише за наявності сукупності умов: виконання заявником усіх вимог закону та відсутності у суб`єкта владних повноважень права діяти на власний розсуд.
Стала практика Верховного Суду виходить із того, що у разі потреби попереднього вирішення питання суб`єктом владних повноважень належним способом захисту є повторний розгляд відповідного питання з урахуванням правової оцінки суду.
У цій справі відповідач не приймав рішення по суті заяви від 06.01.2026 вих. № 13285.
Через це суд не оцінює правомірність рішення про відмову у поновленні виплати пенсії, оскільки такого рішення відповідач не прийняв.
Докази, наявні у матеріалах справи, достатні для висновку про факт звернення, факт надходження заяви відповідачу та відсутність її належного розгляду. 
Водночас, у матеріалах справи відсутні докази, які дали б змогу встановити повну сукупність обставин, необхідних для зобов`язання пенсійного органу прийняти відповідне рішення про безпосереднє поновлення та виплату пенсії на рахунок, зокрема щодо актуального стану пенсійної виплати, сум фактичних виплат, розміру недоотриманої пенсії, підстав і порядку компенсації втрати частини доходів.
Відсутність у матеріалах справи пенсійної справи позивачки не є підставою для відмови у визнанні бездіяльності протиправною, оскільки саме відповідач повинен довести правомірність своєї поведінки у спірних правовідносинах. 
Тому належним способом захисту є: визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нерозгляду заяви позивачки по суті; зобов`язання відповідача розглянути по суті заяву представника ОСОБА_1 від 06.01.2026 вих. № 13285, яка надійшла до відповідача 07.01.2026; зобов`язання відповідача прийняти рішення за результатами такого розгляду з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні суду.
У той же час, при такому розгляді відповідач має врахувати, що подання заяви представником пенсіонера за довіреністю не є самостійною підставою для відмови у прийнятті чи розгляді заяви, а особиста присутність пенсіонера під час подання заяви про виплату пенсії на рахунок в українському банку чинним законодавством не вимагається.
Щодо вимог про безпосереднє поновлення виплати пенсії позивачки та виплату недоотриманих сум, суд вказує на таке. 
Вимоги про зобов`язання відповідача безпосередньо поновити виплату пенсії на рахунок та здійснювати її надалі, а також нарахувати й виплатити недоотриману пенсію за період з 01.02.2016 по день фактичної виплати у цій справі є передчасними.
Ці вимоги мають бути вирішені відповідачем за результатами належного розгляду заяви від 06.01.2026 вих. № 13285 з урахуванням документів та відомостей, які перебувають у розпорядженні відповідача, попередніх судових рішень і правової оцінки суду в цій справі.
Такий висновок не спростовує доводів позивачки про необхідність виплати сум пенсії, не отриманих з вини органу, який призначає і виплачує пенсію, без обмеження будь-яким строком і з компенсацією втрати частини доходів. 
Водночас, визначення конкретного розміру таких сум потребує даних про вид призначеної пенсії, її розмір, перерахунки, індексацію, фактичні виплати та інші відомості, які містяться або повинні міститися у розпорядженні відповідача.
Суд відмовляє у задоволенні цих вимог не з мотивів відсутності у позивачки пенсійного права, а з мотивів передчасності такого способу захисту в межах саме цього спору, в якому відповідач ще не прийняв рішення по суті заяви від 06.01.2026 вих. № 13285.
Із приводу доводів позивачки про дискримінацію збоку відповідача у спірних правовідносинах, суд виходить із таких міркувань. 
Позивачка просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо її перебування у ситуації забороненої дискримінації як представниці групи громадян України, євреїв та неєвреїв, асоційованих з ними, які виїхали на постійне проживання до Ізраїлю.
При цьому, суд враховує, що у справі «Пічкур проти України» ЄСПЛ визнав порушення статті 14 Конвенції у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу у зв`язку з тим, що право на пенсію було поставлено у залежність від місця проживання особи за кордоном.
Отже, місце проживання за кордоном може бути релевантною ознакою при оцінці того, чи створює поведінка державного органу непропорційне обмеження пенсійного права.
У справах щодо дискримінації особа, яка стверджує про дискримінацію, повинна навести фактичні дані, які дають підстави вважати, що дискримінація мала місце; після наведення таких даних обов`язок спростування покладається на відповідача.
Так, у цій справі позивачка навела обставини, які дають підстави оцінити вплив її постійного проживання за кордоном на реалізацію пенсійного права. 
Саме в цій частині доводи позивачки враховуються судом при оцінці пропорційності та обґрунтованості поведінки відповідача.
Водночас, матеріали справи не містять фактичних даних, достатніх для висновку про різне ставлення відповідача до позивачки саме за ознакою єврейського походження або асоційованості з особами єврейського походження.
Крім того, суд вказує на те, що позовна вимога про дискримінацію сформульована надмірно широко. 
Так, матеріали справи підтверджують конкретну протиправну бездіяльність відповідача щодо заяви представника позивачки від 06.01.2026 вих. № 13285. 
Однак ці матеріали не доводять існування в межах цього індивідуального спору дискримінаційної практики відповідача щодо всієї визначеної позивачкою групи осіб або неї особисто.
Порядок № 1596, на недоліки якого посилається позивачка, є нормативно-правовим актом Кабінету Міністрів України, а не актом відповідача. 
У цій справі не заявлено позовної вимоги про визнання протиправним і нечинним нормативно-правового акта або окремих його положень, а Кабінет Міністрів України не є відповідачем у справі.
Адміністративний суд у цій індивідуальній справі не встановлює правове становище невизначеного кола осіб та не визнає протиправною загальну нормативну ситуацію, оскільки така вимога не заявлена до належного суб`єкта владних повноважень та не розглядається за правилами оскарження нормативно-правових актів.
Тому вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо перебування позивачки у ситуації забороненої дискримінації всієї визначеної позивачкою групи не підлягає задоволенню в заявленому формулюванні.
Водночас, доводи позивачки про її постійне проживання за кордоном суд враховує при оцінці пропорційності поведінки відповідача. 
Формальний підхід відповідача, який фактично не забезпечив реального розгляду заяви позивачки про виплату пенсії на рахунок в українському банку, не відповідає критеріям частини другої статті 2 КАС України, зокрема критеріям обґрунтованості, добросовісності, розсудливості та пропорційності.
Щодо вимоги надалі утримуватися від відмови у прийнятті та розгляді заяв позивачки, суд зазначає про таке. 
Позивачка просить зобов`язати відповідача надалі утримуватися від відмови у прийнятті та розгляді по суті її заяв про виплату пенсії на банківський рахунок з підстав подання таких заяв представником, поштою або оформлення їх за межами України.
При цьому, предметом розгляду цієї справи є конкретна бездіяльність відповідача щодо заяви позивачки від 06.01.2026 вих. № 13285, яка надійшла до відповідача 07.01.2026.
Суд не оцінює наперед правомірність можливих майбутніх рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо заяв, які ще не подані та зміст яких суду невідомий. 
Таке вирішення виходило б за межі реального спору між сторонами.
Тому зазначена вимога у заявленому формулюванні є передчасною та надмірно широкою і задоволенню не підлягає.
З огляду на викладене вище, за результатами розгляду справи, позов підлягає частковому задоволенню.
Суд визнає протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у нерозгляді по суті заяви представника ОСОБА_1 від 06.01.2026 вих. № 13285, яка надійшла до відповідача 07.01.2026.
Належним способом захисту є зобов`язання відповідача розглянути цю заяву по суті та прийняти рішення за результатами її розгляду з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні суду.
У решті позовних вимог слід відмовити.
Інші аргументи позивачки не спростовують висновків суду за результатами розгляду справи, які зазначені вище. 
Щодо інших доводів позивачки, то суд також зазначає, що, відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.
Щодо судового збору в цій справі, суд вказує на таке. 
З уточненого позову вбачається, що позивачка після уточнення позовних вимог визначила позов як такий, що містить одну вимогу немайнового характеру: визнання протиправної бездіяльності з похідними зобов`язальними вимогами. 
Вимогу про моральну шкоду виключено.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2026 у розмірі 3328 грн.
За підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Частина третя статті 4 цього Закону передбачає застосування коефіцієнта 0,8 при поданні процесуального документа в електронній формі.
Отже, судовий збір за одну немайнову вимогу, подану через підсистему «Електронний суд», становить: 3328 грн х 0,4 х 0,8 = 1064 грн 96 коп.
Квитанція, наявна у матеріалах справи, підтверджує сплату судового збору у сумі 1064,96 грн. 
Окремо зазначена комісійна винагорода сервісу 19,17 грн не є судовим збором.
Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
У цій справі судовий збір сплачено за одну немайнову вимогу. 
Суд визнає протиправною бездіяльність відповідача та обирає належний спосіб захисту шляхом зобов`язання відповідача розглянути заяву по суті та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки суду.
Відмова в частині обраного позивачкою способу захисту шляхом безпосереднього зобов`язання відповідача поновити та здійснювати виплату пенсії, у широкій дискримінаційній вимозі та у вимозі щодо майбутніх заяв не змінює того, що основна вимога про протиправність поведінки відповідача задовольняється.
Тому на користь позивачки належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у повному сплаченому розмірі - 1064 грн 96 коп.
Щодо судового контролю, суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Так, ця справа стосується реалізації права позивачки на поновлення виплати пенсії та її одержання на визначений банківський рахунок. 
Позивачка у позові заявила клопотання про встановлення судового контролю та зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення у десятиденний строк з моменту набрання рішенням суду у цій справі законної сили.
Оскільки спір належить до справ з приводу пенсійних виплат, позивачка подала відповідне письмове клопотання, а рішення суду у задоволеній частині ухвалюється не на користь суб`єкта владних повноважень, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати відповідача подати звіт про виконання цього рішення.
Водночас, як зазначено вище, позивачка просить встановити десятиденний строк для подання звіту.
Так, виконання рішення суду у задоволеній частині позовних вимог передбачає розгляд заяви представника позивачки, перевірку документів та відомостей, які перебувають у розпорядженні відповідача, і прийняття рішення за результатами такого розгляду. 
Тому, суд виходить з того, що десятиденний строк є недостатнім, а належним строком для подання звіту є тридцять днів з дня набрання рішенням суду у цій справі законної сили.
У зв`язку з цим клопотання про встановлення судового контролю підлягає частковому задоволенню: у частині встановлення судового контролю та зобов`язання відповідача подати звіт - задоволенню, а в частині встановлення десятиденного строку для подання звіту - відмові.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 255, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яка полягає у нерозгляді по суті заяви представника ОСОБА_1 від 06.01.2026 вих. № 13285, яка надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 07.01.2026.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розглянути по суті заяву представника ОСОБА_1 від 06.01.2026 вих. № 13285, яка надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 07.01.2026, та прийняти рішення за результатами її розгляду з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні суду.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення - задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подати до Хмельницького окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.09.2026 у справі № 560/14085/26 протягом тридцяти днів з дня набрання вказаним рішенням суду законної сили.
У задоволенні решти вимог клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн 96 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: | ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач: | Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29005 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя | | Є.В. Печений