ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
23.06.2026	Справа № 910/1594/26	
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Легкої А.С., розглянув господарську справу
за позовом Акціонерного товариства "Аграрний фонд" 
до Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"
треті особи: 1. Дочірнє підприємство “Агрофонд-Зерно” 
2. Товариство з обмеженою відповідальністю “Ардіс Фінанс”
про зобов`язання вчинити дії.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Аграрний фонд" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" з вимогами про зобов`язання вчинити дії, а саме: змінити призначення платежу в платіжних інструкціях від 03.03.2022 №607; від 03.03.2022 №608; від 04.04.2022 №796; від 04.04.2022№795; від 03.05.2022 №981; від 03.05.2022 №982; від 02.06.2022 №1205; від 02.06.2022№1206; від 05.07.2022 №1395; від 05.07.2022 №1396; від 05.08.2022 №1549; від05.08.2022 №1582; від 05.09.2022 №1786; від 05.09.2022 №1788; від 14.10.2022 №1968; від 14.10.2022 №1969 - на формулювання: “повернення кредиту згідно генерального кредитного договору № 21-1KG0135 від 22.11.2021”.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що враховуючи відсутність заборгованості позивача перед відповідачем на момент зарахування коштів у 2022 році та неможливістю застосовування банком п. 3.22. генерального кредитного договору, укладеного між сторонами у справі, (даний пункт діє тільки у разі наявності заборгованості) необхідним є коригування призначення платежу за вказаними платіжними інструкціями на вірне з наступним формулювання: «оплата основної суми кредиту згідно генерального кредитного договору № 21-1KG0135 від 22.11.2021».
Ухвалою суду від 19.03.2026 Господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у справі Дочірнє підприємство “Агрофонд-Зерно”, Товариство з обмеженою відповідальністю “Ардіс Фінанс” в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.
27.03.2026 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивач зобов`язаний сплачувати щомісячно не пізніше 15-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом відсотки та комісію, в зв`язку з чим, спірні платежі є платежами по сплаті щомісячних відсотків та комісії. Також вказав, що з моменту перерахування грошових коштів на рахунок отримувача обов`язок банку з виконання доручення платника вважається виконаним, а внесення змін до призначення платежу такого платіжного доручення є неможливим.
07.04.2026 позивач подав суду відповідь на відзив, в якій проти викладених відповідачем у відзиві обставина заперечував.
10.04.2026 відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких проти викладених позивачем у відповіді на відзив обставинах заперечував.
14.04.2026 третя особа 1. подала суду письмові пояснення, в яких підтримала поданий позивачем позов.
У судовому засіданні 26.05.2026 суд постановив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті.
У судовому засіданні 23.06.2025 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

22.11.2021 між позивачем (позичальником) та відповідачем (Банк) укладено генеральний кредитний договір № 21-1KG0135, згідно з п. 1.1. якого генеральний кредитний договір визначає загальні умови та порядок здійснення банком на користь позичальника кредитних операцій у межах загального ліміту, визначеного п. 1.3. генерального кредитного договору, а також встановлює права та обов`язки, відповідальність сторін та інші умови, які визнаються сторонами обов`язковими для застосування протягом всього строку дії генерального кредитного договору та додаткових договорів, укладених в рамках генерального кредитного договору, які зазначені в додатку 1 до генерального кредитного договору.
Під час виконання договору позивачем перераховано на рахунок відповідача грошові кошти за платіжними інструкціями від 03.03.2022 №607; від 03.03.2022 №608; від 04.04.2022 №796; від 04.04.2022№795; від 03.05.2022 №981; від 03.05.2022 №982; від 02.06.2022 №1205; від 02.06.2022№1206; від 05.07.2022 №1395; від 05.07.2022 №1396; від 05.08.2022 №1549; від05.08.2022 №1582; від 05.09.2022 №1786; від 05.09.2022 №1788; від 14.10.2022 №1968; від 14.10.2022 №1969.
Звертаючись в суд з указаним позовом позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що враховуючи відсутність заборгованості позивача перед відповідачем на момент зарахування коштів у 2022 році та неможливістю застосовування банком п. 3.22. генерального кредитного договору, укладеного між сторонами у справі, (даний пункт діє тільки у разі наявності заборгованості) необхідним є коригування призначення платежу за вказаними платіжними інструкціями на вірне з наступним формулювання: «оплата основної суми кредиту згідно генерального кредитного договору № 21-1KG0135 від 22.11.2021».
Згідно зі статтею 23 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (редакція чинна на момент здійснення платежів) платіжне доручення може бути відкликане ініціатором переказу в будь-який час до списання суми коштів з його рахунку шляхом подання до банку, що обслуговує цього ініціатора, документа на відкликання (аналогічна норма міститься у Законі України «Про платіжні послуги» що діє на даний час).
Згідно пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у випадку, якщо грошові кошти вже були списані з рахунку платника та зараховані на рахунок отримувача, переказ набуває статусу завершеного.
За змістом пунктів 3.1,3.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління НБУ від 21.01.2004 за № 22, (редакція чинна на момент здійснення платежів) обов`язковим реквізитом платіжного доручення є «призначення платежу», який заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу; повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками (аналогічна норма міститься у Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг №163, що діє на даний час).
Відповідно до пункту 3.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті № 22 платник до настання дати валютування може відкликати кошти, які до зарахування на рахунок отримувача обліковуються в банку, що обслуговує отримувача. Лист про відкликання коштів платник подає до свого банку, який того самого дня надає банку отримувача вказівку про повернення коштів.
Банк отримувача, одержавши цю вказівку, цього самого операційного дня перераховує кошти з відповідного рахунку на той самий рахунок у банку платника, з якого вони надійшли, якщо на час надходження вказівки кошти не зараховані на рахунок отримувача, та повідомляє отримувача про відкликання коштів платником (аналогічна норма міститься у Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг №163, що діє на даний час).
За змістом наведених положень законодавства, право визначати призначення платежу належить виключно платнику, тобто особі, що здійснює відповідний платіж. До списання грошових коштів з рахунку платник наділений правом змінити реквізит «Призначення платежу» шляхом відкликання платіжного доручення. Тобто з моменту перерахування грошових коштів на рахунок отримувача обов`язок банку з виконання доручення платника вважається виконаним. Внесення змін до призначення платежу такого платіжного доручення є неможливим.
Верховний суд у справі № 809/34/17 дослідив питання законності зміни призначення платежу платником після списання банком коштів за платіжним дорученням з рахунку такого платника. У постанові від 19 червня 2018 року Верховний суд виклав правову позицію, відповідно до якої, зміна волевиявлення у розпорядженні коштами є господарськими правовідносинами та визначається цивільно-правовими угодами, укладеними між сторонами, а платник не позбавлений законодавцем права на обрання шляхів здійснення своєї господарської діяльності у межах цивільного законодавства.
Зокрема, суд встановив, що згідно з пунктом 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління НБУ від 21.01.2004 за № 22, одним з таких інструментів є платіжне доручення, форма якого встановлюються Національним банком України (пункт 6 частини 1 статті 7, пункт 17.1 статті 17 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні») і обов`язковим реквізитом якого є «призначення платежу», який заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Цим же пунктом встановлено, що повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.
Пунктом 1.7 зазначеної Інструкції передбачено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.
Згідно пункту 1.8 даної Інструкції, платники та стягувачі оформляють доручення/розпорядження про списання коштів з рахунків на відповідних бланках розрахункових документів, форма та порядок оформлення яких визначаються цією Інструкцією.
З системного правового аналізу наведених норм вбачається, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику, особі, що здійснює відповідний платіж.
Водночас, відповідно до пункту 2.29 зазначеної Інструкції, платник має право в будь-який час до списання платежу з рахунку відкликати з банку, що його обслуговує, платіжні доручення в порядку, визначеному внутрішніми правилами цього банку. Платіжні доручення відкликаються лише в повній сумі. Для цього платникові необхідно подати до банку, що його обслуговує, документ на відкликання (пункт 23.1 статті 23 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Таке відкликання здійснюється у порядку, визначеному внутрішніми правилами банку, і виключно у повній сумі.
Тобто, до списання грошових коштів з рахунку платник наділений правом змінити реквізит «Призначення платежу» шляхом відкликання платіжного доручення.
Однак, у випадку, якщо грошові кошти вже були списані з рахунку платника та зараховані на рахунок отримувача, переказ набуває статусу завершеного (пункт 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Тобто, з моменту перерахування грошових коштів на рахунок отримувача обов`язок банку з виконання доручення платника вважається виконаним. Внесення змін до призначення платежу такого платіжного доручення є неможливим.
Із поданих платіжних інструкцій від 03.03.2022 №607; від 03.03.2022 №608; від 04.04.2022 №796; від 04.04.2022№795; від 03.05.2022 №981; від 03.05.2022 №982; від 02.06.2022 №1205; від 02.06.2022№1206; від 05.07.2022 №1395; від 05.07.2022 №1396; від 05.08.2022 №1549; від05.08.2022 №1582; від 05.09.2022 №1786; від 05.09.2022 №1788; від 14.10.2022 №1968; від 14.10.2022 №1969 вбачається визначення платником (позивачем) чіткого призначення платежу. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази надання відповідачем згоди на зміну призначення платежів, то вимога позивача про зобов`язання змінити призначення платежу не ґрунтується на нормах закону.
Всупереч ст. 74 ГПК України позивачем не доведено порушення його цивільного права чи інтересу відповідачем.
За відсутності доказів порушення прав позивача з боку відповідача у задоволенні позову в відповідно до вимог ст. 16 ЦК України слід відмовити.
Відповідно до ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236 – 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,
ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Акціонерного товариства "Аграрний фонд" відмовити повністю.
2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.
Повне рішення складено 07.07.2026.

Суддя О.М.Ярмак