Справа № 931/416/26  Провадження №33/802/845/26 | Головуючий у 1 інстанції:Масляна С. В.
| Доповідач: Гапончук  В. В.

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Рущака В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Рущака В.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Локачинського районного суду Волинської області від 04 серпня 2026 року, 
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, 12.04.2026 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.
На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП приєднано невідбуту частину стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, згідно постанови Ратнівського районного суду Волинської області від 04.05.2026 року, та визначено рахувати строк позбавлення права керування транспортними засобами терміном 5 (п`ять) років 11 (одинадцять) місяців 26 (двадцять шість) днів.
Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. судового збору.
Згідно з постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 19.05.2026 року о 14:56 год. в с. Затурці по вул. Соборності, 60, керував транспортним засобом марки "Renault Kangoo" д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії повторно протягом року, також будучи позбавленим права керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.1 а ПДР, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі захисник Рущак В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , не погоджується з постановою суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також неповнотою та необ`єктивністю з`ясування усіх обставин події. Вказує, що судом залишено поза увагою, що на відеозаписі не видно хто перебував за кермом автомобіля та сам транспортний засіб не був зупинений працівниками поліції, а останні заїхали за ним на приватну територію без дозволу. Також на думку захисника всі дії працівників були спрямовані на притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за будь-яке правопорушення. 
Просить оскаржену постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, доходжу наступного висновку.
Відповідно до приписів ч. 7 ст. 294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
За положеннями статтей 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
На думку апеляційного суду, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність належних і допустимих доказів вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме керуванні транспортним засобом, не маючи посвідчення водія відповідної категорії повторно протягом року, також будучи позбавленим права керування транспортним засобом.
Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КпАП України настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою – четвертою цієї статті, зокрема: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Факт керування ОСОБА_1 19.05.2026 транспортним засобом "Renault Kangoo" д.н.з. НОМЕР_2 та кваліфікація його дій саме за ч. 5 ст. 126 КпАП України належним чином підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 669967 від 19.05.2026 року; довідкою СПД №1 (сел. Локачі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП - 12.04.2026 року (постанова серії ЕНА №7013691 від 12.04.2026 року), 12.04.2026 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол за вчинення адмінправопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП; копією постанови Ратнівського районного суду Волинської області від 04.05.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч.1 ст.130 КУпАП, згідно з якою на останнього накладено штраф у сумі 17000 грн з позбавлення права керування на 1 рік, копією постанови Ратнівського районного суду Волинської області від 07.05.2026 року про відстрочку виконання рішення; відеозаписами із відеореєстратора поліцейського автомобіля та нагрудної камери поліцейського, з яких встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 19.05.2026 року.
За змістом апеляційної скарги, захисник оспорює доведеність факту керування ОСОБА_1 автомобілем, проте такі доводи не заслуговують на увагу.
Апеляційному суду не надано відомостей, які можуть слугувати підставою не довіряти наведеним вище доказам, оскільки судом першої інстанції вжито усіх заходів для встановлення доведеності факту керування автомобілем саме ОСОБА_1 .
Доводи ОСОБА_1 про керування автомобілем його дядьком ОСОБА_2 судом оцінюються як вибудувана лінія захисту для уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Позиція сторони захисту щодо керування автомобілем іншою особою, а не ОСОБА_1 не узгоджується з наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, з відеозаписом, з якого вбачається, що біля автомобіля перебуває лише ОСОБА_1 і ніяких заперечень щодо керування транспортним засобом не висловлює. При спілкуванні з працівниками поліції на запитання хто ще перебуває на фермерському господарстві ОСОБА_1 повідомив, що є його дядько, який перебуває зараз в полі, тобто спростував свої ж апеляційні твердження щодо керування автомобілем останнім.
Разом з тим, важливим є той факт, що відеозапис з відео реєстратора патрульного автомобіля, на якому зафіксовано рух автомобіля марки "Renault Kangoo" д.н.з. НОМЕР_2 та відеозапис з бодікамери працівника поліції має розрив у часі близько однієї хвилини. На відео з відеореєстратора о 14:56 автомобіль заїжджає на територію фермерського господарства, а на відеозаписі з бодікамери працівника поліції о 14:57 ОСОБА_1 стоїть біля автомобіля та спілкується з працівником поліції. Наведені обставини унеможливлюють керування транспортним засобом іншою особою, аніж ОСОБА_1 , оскільки інші особи відсутні на відеозаписах і за такий короткий проміжок часу (1 хвилина) ситуація не могла кардинально змінитися. 
Таким чином, наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що у ході судового розгляду у цій справі винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КпАП України, доведена із належною повнотою. 
Наведені вище та усі інші твердження сторони захисту не спростовують винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства, цілком ймовірно з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене правопорушення.
Згідно ст. 23 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.
Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом, на думку апеляційного суду, відповідає меті адміністративного стягнення, визначеній у ст. 23 КпАП України, тобто для виховання особи, яка вчинила адміністративне стягнення, та положенням ст.ст. 33-36 КпАП України щодо правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення та застосоване в межах санкції ч. 5 ст. 126 КпАП України.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б могли стати підставою для скасування постанови суду першої інстанції чи її зміни, апеляційним судом не встановлено. 
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КпАП України, а тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України,
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Рущака Володимира Миколайовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Локачинського районного суду Волинської області від 04 серпня 2026 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду        В. В. Гапончук