СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року м. Харків Справа № 917/2433/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Сгара Е.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І.
при секретарі судового засідання Ламанової А.В.
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства “Лубенське шляхово-будівельне управління № 9”, м.Лубни Полтавської обл. (вх.1085П)
на рішення Господарського суду Полтавської області від 23.04.2026 у справі №917/2433/25 (суддя Пушко І.І.)
за позовом Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Харків
до відповідача Приватного підприємства “Лубенське шляхово-будівельне управління №9”, м. Лубни Полтавської обл.
про стягнення 68000,00 грн пені

ВСТАНОВИВ:

Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Приватного підприємства “Лубенське шляхово-будівельне управління №9”, в якій просить суд стягнути з відповідача до Державного бюджету України 68000,00 грн пені за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.10.2024 №70/220-р/к за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 23.04.2026 у справі №917/2433/25:
-позов задоволено повністю;
-стягнуто з Приватного підприємства “Лубенське шляхово-будівельне управління №9” пеню у розмірі 68000,00 грн із зарахуванням зазначеної суми до Державного бюджету України на рахунок відповідного управління Державної казначейської служби України;
-стягнуто з Приватного підприємства “Лубенське шляхово-будівельне управління №9” на користь Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України судовий збір у розмірі 2422,40 грн із зарахуванням зазначеної суми на рахунок Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.
Не погодившись із вищевказаним рішенням, Приватне підприємство “Лубенське шляхово-будівельне управління №9” звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 23.04.2026 по справі №917/2433/25 та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, скаржником зазначено, що у позивача виникло право на нарахування пені лише після прийняття ухвали Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.09.2025 року, якою касаційну скаргу Приватного підприємства “Лубенське шляхово-будівельне управління №9” на рішення та постанову судів у справі № 922/11/25 повернуто, у зв`язку із чим суд передчасно дійшов висновку, що розрахунок заявленої до стягнення суми пені в сумі 68000,00 грн позивачем нараховано та заявлено правильно.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2026: апеляційну скаргу Приватного підприємства “Лубенське шляхово-будівельне управління №9” на рішення Господарського суду Полтавської області від 23.04.2026 у справі №917/2433/25 залишено без руху; встановлено апелянту строк впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме надати докази сплати судового збору у розмірі 3633,60 грн; роз`яснено Приватному підприємству “Лубенське шляхово-будівельне управління №9”, якщо апелянт не усуне недоліки апеляційної скарги у строк встановлений судом, вона вважається неподаною та повертається апелянту.
У зв`язку із усуненням недоліків апеляційної скарги, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.06.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства “Лубенське шляхово-будівельне управління №9” на рішення Господарського суду Полтавської області від 23.04.2026 у справі №917/2433/25; призначено справу до розгляду на "23" липня 2026 р. о 12:15 годині.
Від Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 20.06.2026 надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з підстав, викладених у відзиві.
На адресу Східного апеляційного господарського суду 26.06.2026 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до прийняття рішення Конституційним Судом України за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» щодо відповідності Конституції України (конституційності) першого речення абзацу першого, абзаців третього, четвертого, п`ятого частини п`ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (№16/336 від 02.09.2025 року).
В обґрунтування вищевказаного клопотання, відповідачем зазначено, що предмет позову Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про стягнення пені нарахованої відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» збігається із предметом касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Смарт Пауер» щодо відповідності Конституції України (конституційності) першого речення абзацу першого, абзаців третього, четвертого, п`ятого частини п`ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», що розглядається в Конституційному суді України та є достатньою правовою підставою для зупинення провадження у справі на підставі п.5 ч.1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України.
На адресу Східного апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.
Під час розгляду вищевказаного клопотання, колегія суддів виходить з наступного.
За приписами частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Аналогічні за змістом положення щодо строку втрати чинності актом (його окремими положеннями) містяться у частині першій статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України".
Отже правова позиція Конституційного Суду України, в разі ухвалення такого рішення, щодо неконституційності першого речення абзацу першого, абзаців третього, четвертого, п`ятого частини п`ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» матиме пряму дію у часі і може бути застосована до правовідносин, що виникли або принаймні тривали після ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення.
Таким чином, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення клопотання про зупинення провадження, оскільки відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Встановлені у цій справі обставини та зібрані докази дозволяють суду належним чином оцінити доводи апеляційної скарги щодо незаконності судового рішення місцевого господарського суду та вирішити питання про наявність або відсутність підстав для його скасування, у зв`язку із чим клопотання відповідача про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.
Позивач в судове засідання 23.07.2026 не з`явився, заявив клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки відсутня можливість направити свого представника у судове засідання.
Розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку щодо залишення його без задоволення, зважаючи на те, що явка представників сторін в судове засідання не визнавалась обов`язковою та недопустимість затягування судового розгляду.
Відповідач в судове засідання 23.07.2026 не з`явився.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як вбачається із наявних в матеріалах справи документів та було встановлено місцевим господарським судом, за результатами розгляду справи № 7/01-127-21 про порушення Приватним підприємством “Лубенське шляхово-будівельне управління №9” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Лубенське шляхово-будівельне управління №9” законодавства про захист економічної конкуренції адміністративною колегією Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення від 29.10.2024 № 70/220-р/к.
Пунктом 1 резолютивної частини рішення № 70/220-р/к визнано, що Приватне підприємство “Лубенське шляхово-будівельне управління №9” та Товариство з обмеженою відповідальністю “Лубенське шляхово-будівельне управління №9” вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, проведених Комунальним підприємством “Шляхрембуд” Лубенської міської ради на закупівлю “Асфальтобетонна суміш та бітум БНД 60/90” (ДК 021:2015:44110000-4 – Конструкційні матеріали) (ідентифікатор закупівлі в системі “Prozorro” - UA-2018-04- 11-001288-c).
За порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане в пункті 1 резолютивної частини Рішення № 70/220-р/к, згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення № 70/220-р/к на Приватне підприємство “Лубенське шляхово-будівельне управління №9” накладено штраф у розмірі 68 000,00 гривень.
Копію витягу з Рішення № 70/220-р/к було направлено Позивачем супровідним листом від 29.10.2024 № 70-02/4109е на адресу Приватного підприємства “Лубенське шляхово-будівельне управління №9”.
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0600977606648 лист від 29.10.2024 № 70-02/4109е та копію витягу з Рішення № 70/220-р/к відповідачем було отримано 05.11.2024.
Не визнавши факт вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, Приватне підприємство "Лубенське шляхово-будівельне управління №9" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України по справі №7/01-127-21 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу №70/220-р/к від 29.10.2024 року відносно Приватного підприємства "Лубенське шляхово-будівельне управління №9".
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.01.2025 відкрито провадження у справі № 922/11/25.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 26.03.2025 у справі №922/11/25 в задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погодившись з рішенням суду, Приватне підприємство "Лубенське шляхово-будівельне управління №9" звернулось з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2025 у справі №922/11/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Лубенське шляхово-будівельне управління №9".
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.06.2025 у справі №922/11/25 залишено апеляційну скаргу Приватного підприємства "Лубенське шляхово-будівельне управління №9" без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 26.03.2025 у справі №922/11/25 без змін. 
В подальшому, не погодившись із вищевказаними судовими рішеннями Приватне підприємство "Лубенське шляхово-будівельне управління №9" звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду.
Ухвалою Верховного Суду від 25.09.2025 у справі №922/11/25 касаційну скаргу Приватного підприємства "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" на рішення Господарського суду Харківської області від 26.03.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.06.2025 у справі №922/11/25 повернуто скаржнику.
З метою примусового виконання рішення АМК № 70/220-р/к до Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було направлено заяву Східного МТВ АМКУ від 30.09.2025 № 70-02/юр-1197 про примусове виконання Рішення та наказ голови Відділення від 30.09.2025 № 70/186-юр про примусове виконання рішення щодо стягнення з ПП “ЛУБЕНСЬКЕ ШБУ №9” штрафу, накладеного Рішенням № 70/220-р/к у розмірі 68 000,00 гривень
Постановою начальника відділу Лубенського ВДВС від 05.12.2025 закінчено виконавче провадження № 79371384 у зв`язку із фактичним в повному обсязі виконанням рішення згідно з виконавчим документом щодо стягнення з ПП “Лубенське шляхово-будівельне управління №9” штрафу в розмірі 68000,00 грн..
Несвоєчасна сплата відповідачем штрафу стала підставою для нарахування позивачем пені та звернення Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Приватного підприємства “Лубенське шляхово-будівельне управління №9” про стягнення 68000,00 грн пені за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.10.2024 №70/220-р/к за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Як вже зазначалось вище, рішенням Господарського суду Полтавської області від 23.04.2026 у справі №917/2433/25 позов задоволено повністю та стягнуто з Приватного підприємства “Лубенське шляхово-будівельне управління №9” пеню у розмірі 68000,00 грн.
При перегляді рішення Господарського суду Полтавської області від 23.04.2026 у справі №917/2433/25, судова колегія апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Згідно ст. 1 Закону України “Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства.
Згідно ст. 3 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: 1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; 2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; 3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції; 4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; 5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері публічних закупівель; 6) проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.
Пунктами 1, 4, 15 частини 1 статті 7 Закону “Про Антимонопольний комітет України” визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв`язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також із запитами щодо надання інформації про судові справи, що розглядаються цими судами відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються Комітетом у межах його компетенції.
Згідно ст. 14 Закону України “Про Антимонопольний комітет України”, постійно діюча адміністративна колегія Антимонопольного комітету України, зокрема, має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, проводити розслідування або дослідження за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення, надавати попередні висновки стосовно узгоджених дій; проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб`єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження); визначати наявність або відсутність контролю між суб`єктами господарювання або їх частинами та склад групи суб`єктів господарювання, що є єдиним суб`єктом господарювання.
Стаття 1 Закону України “Про захист економічної конкуренції” встановлює, що економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.
Відповідно до статті 51 Закону України “Про захист економічної конкуренції” порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 
Органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на об`єднання, суб`єктів господарювання (юридичних осіб, фізичних осіб), групу суб`єктів господарювання (ст.52 Закону України “Про захист економічної конкуренції”).
За приписами частин 1-3 статті 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб. Рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.
Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.
Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Відповідно до частин 7 і 14 статті 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” у разі несплати пені органи Антимонопольного комітету України стягують пеню в судовому порядку., суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.
Згідно ч. 4 ст. 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого: згідно з ч. 1 ст. 48 цього Закону, ч. 1 ст.30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"; за результатами перевірки відповідно до ч. 5 ст. 57 цього Закону; за результатами перегляду відповідно до ч. 3 ст. 58 цього Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до ч. 3 ст. 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

Як вже зазначалось вище, адміністративною колегією Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення від 29.10.2024 № 70/220-р/к, яким, зокрема, на Приватне підприємство “Лубенське шляхово-будівельне управління №9” накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн.
Вищевказане рішення №70/220-р/к було направлено поштою на адресу Приватного підприємства “Лубенське шляхово-будівельне управління №9”, яке отримано відповідачем 05.11.2024, у зв`язку із чим останній повинен був сплатити суму штрафу до 06.01.2025.
Проте, згідно наявних в матеріалах справи документів, Приватне підприємство “Лубенське шляхово-будівельне управління №9” не оплатило вищевказаний штраф у встановлений строк, що і стало підставою для нарахування Східним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України пені.
Як стверджує позивач, нарахування пені за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням №70/220-р/к, зупинялось з 20.01.2025 до 26.03.2025 (на час розгляду Господарським судом Харківської області справи № 922/11/25), з 21.05.2025 до 25.06.2025 (на час розгляду Східним апеляційним господарським судом справи №922/11/25).
В позовній заяві Східним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України України зазначено, що станом на дату подання позову розмір пені становить 184620,00 грн., яка нарахована наступним чином: з 07.01.2025 по 19.01.2025 - 13 днів; з 27.03.2025 по 20.05.2025 – 55 днів; з 26.06.2025 по 16.10.2025 - 113 днів. Разом з тим, приймаючи до уваги, що розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, розмір пені складає 68 000,00 грн.
Враховуючи наведене, приймаючи до уваги положення ч. 5 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, перевіривши розрахунок позивача, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 68 000,00 грн.
Доводи апелянта, що у позивача виникло право на нарахування пені лише після прийняття ухвали Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.09.2025 року, якою повернуто касаційну скаргу Приватного підприємства “Лубенське шляхово-будівельне управління №9” на судові рішення у справі № 922/11/25, не приймаються колегією суддів апеляційної інстанції, зважаючи на наступне.
Абзацами 3-5 частини п`ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу АМК про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.
Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 16.06.2022 у справі №917/530/21, від 19.11.2024 у справі №918/35/24.
Зважаючи на вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Доводи апелянта були спростовані в даній постанові апеляційного господарського суду, крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, у зв`язку із чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Полтавської області від 23.04.2026 у справі №917/2433/25 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства “Лубенське шляхово-будівельне управління № 9” на рішення Господарського суду Полтавської області від 23.04.2026 у справі №917/2433/25 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 23.04.2026 у справі №917/2433/25 – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя Е.В. Сгара

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук 

Повний текст постанови складено та підписано 23.07.2026 року