Справа № 541/2019/26 
№ провадження 1-кп/541/253/2026 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2026 року  м.Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді    ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання   ОСОБА_2 ,
прокурора       ОСОБА_3 ,
потерпілої       ОСОБА_4 , 
обвинуваченого      ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026175550000074 від 09.05.2026, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород, Полтавської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, фізичної особи-підприємця, є особою з інвалідністю другої групи (загального захворювання), розлученого, маючого на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII, під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність), зокрема, фізичного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Конвенція ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210 Стамбул, 11 травня 2011 рік), п. 6 ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі види фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжям або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні. 
08 травня 2025 року близько 17 години 30 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи поблизу вхідних воріт власного домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник конфлікт із колишньою співмешканкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, направлений на погрозу вбивством, яка пов`язана з домашнім насильством, з метою залякування ОСОБА_6 .
Після чого, реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, для того, щоб викликати у ОСОБА_6 неспокій та побоювання за своє життя, дістав із поясної кобури газовий пістолет типу револьвер марки «МЕ 38 Compact» в барабані якого знаходилися три набої, після чого, спрямував вказаний револьвер в бік обличчя ОСОБА_6 при цьому в усній формі висловив останній погрозу вбивством, шляхом застосування револьверу, яку ОСОБА_6 , виходячи з обстановки, що склалася, та агресивної поведінки ОСОБА_5 , сприйняла як реальну та дійсну погрозу позбавлення її життя, оскільки вона вважала, що ОСОБА_5 , тримаючи в руці револьвер, реально може його застосувати, що може неминуче призвести до її смерті.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, тобто у погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю та безумовно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Суду пояснив, що дійсно 08.05.2026 року близько 17 години 30 хвилин, перебуваючи на подвір`ї біля будинку за місцем свого проживання, до нього у хвіртку постукала колишня співмешканка ОСОБА_6 , вийшовши до неї, відразу виникла сварка. На емоціях дістав пістолет з кобури та навів його в обличчя потерпілої. Щиро розкаюється у вчиненому, дуже шкодує за наслідками скоєного.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений є її колишнім співмешканцем. 08.05.2026 року близько 17 години 30 хвилин, приїхала до обвинуваченого за місцем його проживання, щоб забрати особисті речі. ОСОБА_5 відчинив хвіртку і відразу виник словесний конфлікт, після чого обвинувачений дістав пістолет з кобури та навів його їй в обличчя, та погрожував її вбити. Просила призначити покарання відповідно до закону.
Крім показів потерпілої ОСОБА_6 вина обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення доведена повністю дослідженими під час судового розгляду письмовими доказами, такими як:
-заявою ОСОБА_6 про вчинення криімнального правопорушення від 08.05.2026;
-протоколом огляду місця події від 08.05.2026 з фото таблицями до протоколу, відповідно до якого по вул. Іващенка між домоволодіннями № 10 та № 3 в м. Миргород Полтавської області проведено огляд автомобіля марки «Mitsubisi» моделі «Lancer» д.н.з. « НОМЕР_1 » та під час огляду виявлено та вилучено предмет зовні схожий на пістолет з позначенням « НОМЕР_2 », який запаковано в сейф пакет НПУ з маркуванням CRI 1215694; предмети схожі на патрони в кількості три штуки, які поміщено в сейф пакет НПУ з маркуванням CRI 1215691; предмети зовні схожі на патрони в кількості 9 штук з сидіння автомобіля, які поміщено в сейф пакет НПУ з маркуванням CRI 1215692;
-протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функціїї фото-, кінозйомки, відеозапису від 11.05.2026;
-протоколом огляду речей і документів від 11.05.2026 року;
-протоколом огляду речей і документів від 18.05.2026 року;
-протоколом проведення слідчого експеременту від 25.05.2026 року;
-висновком експерта від 12.05.2026 року №СЕ-19/117-26/8769-БЛ відповідно до якого наданий на дослідження револьвер до категорії вогнепальної зброї не відноситься. Даний револьвер являється газовим револьвером «ME 38 Compact», калібру 9мм Knall, серійний номер « НОМЕР_2 », виготовлений промисловим способом. Даний револьвер придатний для стрільби. Надані на дослідження дев`ять патронів до категорії бойових припасів не відносяться.Надані на дослідження: чотири патрона, являються стартовими (шумовими) револьверними патронами «ТЕРЕН-3М», калібру 9мм/.380R; - п`ять патронів, являються газовими револьверними патронами «ТЕРЕН-3», калібру 9мм/.380R. Дані патрони придатні для стрільби.
Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.
Оцінюючи в сукупності всі обставини по справі, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, доведена поза розумним сумнівом, і його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 129 КК України, як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Обставинами, які б обтяжували покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів. 
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. 
Системний аналіз та юридичний зміст положень ст.65 КК України вказує на те, що загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності – призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. 
Суд враховує суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, а також, що обвинувачений ОСОБА_5 , на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, на утриманні має чотирьох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується посередньо, тяжкі наслідки від його неправомірних дій не настали.
З урахуванням всіх обставин у справі, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, його наслідки, які не є тяжкими, спосіб вчинення такого і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення кримінального проступку, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді пробаційного нагляду в межах санкції ч. 1 ст. 129 КК України з покладанням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України.
Пробаційний нагляд, призначений як основне і реальне покарання, демонструє обвинуваченому, що його діяння засуджується суспільством. Цей вид покарання забезпечує постійний контроль за поведінкою обвинуваченого та вимагає дотримання визначених судом обмежень і зобов`язань, що сприяє його виправленню та попередженню нових правопорушень. Такий підхід дозволяє обвинуваченому залишатися в суспільстві, зберігаючи соціальні зв`язки та можливість реабілітації, одночасно усвідомлюючи серйозність свого вчинку та відповідальність перед суспільством.
Оскільки ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення злочину, його критичним ставленням до скоєного, усвідомлення своєї провини і засудження своєї протиправної поведінки, що свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання, суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст.390-1 КК України за умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, а також за за ч. 3 ст. 389 КК України ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду
Строк покарання у виді пробаційного нагляду, згідно з ч. 1 ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13.05.2026 року (справа №541/745/26) підлягає скасуванню.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта і які документально підтверджені, в розмірі 3850 гривень 88 копійок відповідно до вимог ст.ст 124, 126 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави.
Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.
Питання речових доказів слід вирішити у порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.100, 368, 370, 374, 393, 395, 532 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, та призначити покарання у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України покласти на ОСОБА_5 обмежувальні заходи у виді направлення для проходження програми для кривдників строком на 1 місяць.
Арешт, накладений на майно, на підставі ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13.05.2026 року (справа №541/745/26) - скасувати.
Речові докази: - газовий револьвер «МЕ 38 Compact» калібру 9 мм Knall серійний номер «097278» та одинадцять набоїв, які поміщені до полімерного сейф-пакету Експертної служби МВС України №36201694 – знищити; - оптичний носій інформації DVD-R із аудіозаписом повідомлення на лінію «102» та DVD-R з відеозаписом подій – залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 3850 гривень 88 копійок.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в цей же термін, з моменту вручення йому копії вироку шляхом подачі апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, в разі подання апеляційної скарги, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя | ОСОБА_1