КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 753/8314/26
номер провадження: 33/824/2832/2026
Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві клопотання адвоката Бурлаки Романа Аркадійовича, поданого в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2026 року,
В С Т А Н О В И В: 
Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2026 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та із застосуванням ст.36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп. на користь держави.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 07 травня 2026 року адвокат Бурлака Р.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2026 року. Скасувати постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2026 року та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 про адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивоване тим, що 17 квітня 2026 року через систему Електронний суд захисником подано клопотання про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами адміністративного провадження. Суддею першої інстанції розглянуто справу та ухвалено оскаржувану постанову. 06 травня 2026 року захисник ознайомився із матеріалами справи та отримав оскаржувану постанову судді. На час звернення до суду оскаржувану постанову судді Хомич М.Ю. не отримував, що позбавило можливості раніше звернутися до суду із апеляційною скаргою.
На неодноразові виклики в судові засідання апеляційної інстанції, призначені на 19 червня 2026 року на 10 год 30 хв. та 10 липня 2026 року на 12 год 30 хв. особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Бурлака Р.А. не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися апеляційним судом завчасно, в установленому законом порядку. 
Так, ОСОБА_1 був повідомлений судом апеляційної інстанції про судові засідання, які призначені на 19 червня 2026 року та 10 липня 2026 року, шляхом направлення судових повісток про виклик на його поштову адресу: АДРЕСА_2 . Судові повістки про виклик на вказані судові засідання повернулися до Київського апеляційного суду з відміткою пошти: «адресат відсутній» (а.с.33-34, 41-42).
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Бурлака Р.А., був повідомлений судом апеляційної інстанції про судові засідання, які призначені на 19 червня 2026 року та 10 липня 2026 року, шляхом направлення судових повісток про виклик до його електронного кабінету, що підтверджується звітами про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а.с.32, 40).
Крім того, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Бурлака Р.А., був повідомлений судом апеляційної інстанції про судове засідання, яке призначено на 10 липня 2026 року, шляхом направлення судової повістки про виклик на його електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а.с.39).
Суд апеляційної інстанції враховує, що у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи наведене вище та приймаючи до уваги, що судом апеляційної інстанції були вжиті всі можливі заходи для належного і своєчасного повідомлення ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Бурлаки Р.А. про судові засідання, які були призначені на 19 червня 2026 року та 10 липня 2026 року, а також те, що клопотань про відкладення розгляду справи призначеної на 10 липня 2026 року до апеляційного суду не надходило, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Бурлаки Р.А.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши обґрунтованість доводів клопотання, вважаю, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відсутні з огляду на таке.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що постанова судді Дарницького районного суду міста Києва за результатами розгляду вказаної справи була винесена 17 квітня 2026 року (а.с.18-20).
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 брав безпосередню участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення та був обізнаний про суть прийнятого щодо нього судового рішення і про строки його оскарження.
07 травня 2026 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 - адвокат Бурлака М.Ю. звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою (а.с.24-28).
Відповідно до ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Таким чином  ОСОБА_1 взяв на себе ризики вчинення, неналежного вчинення чи не вчинення його захисником процесуальних дій у даній справі.
Відповідно до п.8 ч.2 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Процедура реалізації вказаної конституційної норми в даному випадку знаходить свій вираз у ч.2 ст.294 КУпАП, відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.
Тобто дана норма чітко пов`язує вирахування строку на апеляційне оскарження саме з дня винесення постанови, а не з дня отримання її копії.
Тому, з урахуванням положень ст.294 КУпАП, останній строк подачі адвокатом Бурлакою Р.А. апеляційної скарги, з урахуванням вихідних днів, було 27 квітня 2026 року.
Незважаючи на наведені вище вимоги закону та обставини, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 - адвокат Бурлака Р.А. подав апеляційну скаргу на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2026 року лише 07 травня 2026 року (а.с.24-28), тобто після закінчення строку на таке оскарження, передбаченого законом.
ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається зазначати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
У рішенні ЄСПЛ від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.
При вирішенні питання поновлення строку оскарження суди мають забезпечувати дотримання балансу суспільного та приватного інтересів, оскільки держава в особі судових органів повинна забезпечити заінтересованим особам право на використання наявних засобів правового захисту, заінтересовані особи повинні розраховувати на те, що процесуальні норми судочинства будуть застосовані, а неналежне використання своїх прав однією із сторін у судовому процесі не стане перешкодою для іншої сторони в реалізації її права на виконання судового рішення.
Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, принцип правової визначеності передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
Вказаною вище практикою ЄСПЛ, яка є преюдиційною, встановлено, що, якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.
Як установлено вище, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 брав безпосередню участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення та був обізнаний про суть прийнятого щодо нього судового рішення і про строки його оскарження. 
Тому, з урахування вимог чинного законодавства та прецедентної практики ЄСПЛ, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Бурлака Р.А. були зобов`язані проявляти належну зацікавленість у оскарженні постанови судді про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП у встановлений законом строк.
У відповідності до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами. Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Однак адвокат Бурлака Р.А. у клопотанні таких поважних причин не навів.
Посилання захисника у клопотанні на те, що він лише 06 травня 2026 року ознайомився із матеріалами справи та отримав оскаржувану постанову судді, а ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови не отримував, а тому вважає, що строк пропущений з поважних причин, не заслуговують на увагу, оскільки, як вказано вище, зазначений строк обчислюється виключно з дня винесення постанови, а не з дня її отримання.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
Відповідно до п.п. 2, 4 ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
З інформації на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постанова судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2026 року була надіслана до реєстру 21 квітня 2026 року та оприлюднена - 23 квітня 2026 року.
Таким чином з 21 квітня 2026 року постанова судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2026 року вже була виготовлена суддею першої інстанції, а з 23 квітня 2026 року перебувала у вільному доступі на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, а тому адвокат Бурлака Р.А. міг ознайомитися з оскаржуваною постановою судді щонайменше з 21 квітня 2026 року та, відповідно, подати апеляційну скаргу на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2026 року до закінчення встановленого законом строку на її оскарження, а саме, до 27 квітня 2026 року включно.
Отже клопотання захисника не містить мотивів та доказів на підтвердження існування обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, і які не залежали від його волевиявлення, чи які перешкоджали, створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно подати апеляційну скаргу чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, або вчинити будь-які інші дії, які можна було б розцінювати як спробу для оскарження постанови судді першої інстанції, і таких суду не надано.
Інших обставин, які б могли свідчити про те, що адвокат Бурлака Р.А. з об`єктивних причин дійсно не мав можливості подати апеляційну скаргу на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2026 року у встановлений законом строк, судом апеляційної інстанції не встановлено.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , оскільки в клопотанні не наведено обставин, які б дозволяли зробити висновок про те, що цей строк було пропущено з поважних причин.
У зв`язку з цим, оскільки суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для задоволення клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Бурлаки Р.А. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2026 року щодо ОСОБА_1 , то подана апеляційна скарга на зазначене судове рішення відповідно до положень ч.2 ст.294 КУпАП підлягає поверненню особі, яка її подала, а матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - до Дарницького районного суду міста Києва.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання адвоката Бурлаки Романа Аркадійовича, поданого в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2026 року щодо ОСОБА_1  за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП - відмовити, повернувши апеляційну скаргу особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду С.М.Верланов