Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2026 р. № 520/16244/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 
В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження виплати пенсії ОСОБА_1 з 1 січня 2026 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2025 року № 1778 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період дії воєнного стану";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату з 01.01.2026 ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2025 року № 1778 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період дії воєнного стану", з урахуванням раніше проведених виплат.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.
Керуючись приписами ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.
Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 у справі №520/4800/24 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Зазначеним рішенням зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області або його правонаступників призначити, перераховувати, виплачувати довічно та щомісячно ОСОБА_1 з 19.12.2023 пенсію за вислугу років у повному обсязі без обмеження граничного розміру пенсійної виплати, виходячи з 90 відсотків суми заробітної плати згідно з довідками Офісу Генерального прокурора від 17.11.2023 №21-234зп, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-III, без обмеження максимального розміру заробітної плати для розрахунку пенсії та незалежно від перебування на посадах в органах прокуратури України.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 у справі №520/4800/24 набрало законної сили 04.06.2024.
На виконання зазначеного судового рішення позивачу з 19.12.2023 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а з 01.07.2024 розпочато її виплату виходячи з 90 відсотків заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії.
З наявних у матеріалах справи розрахунків пенсії вбачається, що середньомісячний заробіток позивача становить 140746,69 грн, основний розмір пенсії, обчислений у розмірі 90 відсотків заробітку, — 126672,02 грн. У такому самому розмірі визначено пенсію позивача з надбавками та її максимальний розмір.
Водночас із 01.01.2026 виплата пенсії позивачу здійснюється у меншому розмірі.
Відповідно до рішення про перерахунок пенсії від 17.04.2026 №203040018569 підставою перерахунку зазначено постанову Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 №1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану».
Згідно з розрахунком пенсії загальний її розмір із 01.01.2026 становить 126672,02 грн, однак унаслідок застосування до відповідних сум перевищення понижуючих коефіцієнтів розмір зменшення пенсійної виплати становить 84940,82 грн, а фактичний розмір пенсії до виплати — 41731,20 грн.
19.04.2026 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою, в якій просив надати інформацію та документи, на підставі яких із 01.01.2026 було зменшено розмір належної йому пенсійної виплати, зокрема рішення і протоколи перерахунку пенсії, а також зазначити нормативно-правовий акт, застосований пенсійним органом.
Листом від 20.05.2026 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило позивача, що з 01.01.2026 виплата його пенсії здійснюється з урахуванням положень статті 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 №1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану».
Не погоджуючись із виплатою пенсії у зменшеному розмірі, позивач звернувся до суду з цим позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його право на отримання пенсії за вислугу років у розмірі 90 відсотків заробітної плати, без обмеження її максимального розміру, встановлено рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 у справі №520/4800/24, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.
На переконання позивача, застосування з 01.01.2026 понижуючих коефіцієнтів до відповідних частин нарахованої пенсії фактично призвело до обмеження її розміру та зміни визначеного судовим рішенням порядку виплати.
Позивач вказав, що питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури регулюється спеціальним законом, а закон про Державний бюджет України та прийнятий на його виконання підзаконний нормативно-правовий акт не можуть звужувати зміст та обсяг установленого законом права на пенсійне забезпечення.
Також позивач послався на те, що постановою Кабінету Міністрів України №1778 запроваджено додаткове обмеження розміру вже призначеної пенсії, яке не передбачене спеціальним законодавством, що регулює пенсійне забезпечення працівників прокуратури. Застосування такого обмеження, на думку позивача, не відповідає статтям 8, 19, 22, 46 та 92 Конституції України, порушує принцип правової визначеності й обов`язковості судового рішення та звужує обсяг належного йому права на соціальний захист.
Позивач зауважив, що постановою Кабінету Міністрів України №1778 не змінено нарахований розмір його пенсії, який і надалі становить 126672,02 грн, однак безпосередньо під час виплати до частин пенсії, що перевищують десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, застосовано понижуючі коефіцієнти, унаслідок чого фактично виплачується лише 41731,20 грн.
У відзиві на позовну заяву відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував.
Відповідач зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».
Посилаючись на статтю 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», відповідач вказав, що у 2026 році в період дії воєнного стану пенсії, призначені або перераховані, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», розмір яких перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах та порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначеної норми Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 30.12.2025 №1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану», яка застосовується з 01.01.2026.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №1778 передбачено застосування до відповідних частин пенсійної виплати, які перевищують десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, коефіцієнтів 0,5; 0,4; 0,3; 0,2 та 0,1 залежно від розміру відповідної суми перевищення.
Відповідач зазначив, що на виконання вимог статті 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та постанови Кабінету Міністрів України №1778 проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2026, за результатами якого нарахований розмір пенсії залишився на рівні 126672,02 грн, а розмір пенсійної виплати після застосування встановлених коефіцієнтів становить 41731,20 грн.
Крім того, відповідач послався на пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України №1778, відповідно до якого понижуючі коефіцієнти не застосовуються до пенсій осіб, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації або в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, за умови підтвердження таких обставин відомостями з Єдиного державного реєстру ветеранів війни.
Оскільки позивач не надав документів, які підтверджують його належність до визначених пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №1778 категорій осіб, відповідач вважає, що підстави для виплати йому пенсії без застосування відповідних коефіцієнтів відсутні.
Також відповідач зазначив, що виплата пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про прокуратуру», здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а бюджетні зобов`язання і платежі можуть проводитися лише за наявності відповідного бюджетного призначення та в межах установлених асигнувань.
На думку відповідача, в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України наділений повноваженнями приймати рішення щодо порядку застосування та розмірів державних соціальних стандартів і гарантій з урахуванням наявних фінансових ресурсів державного та місцевих бюджетів, а також фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування.
З огляду на викладене відповідач вважає, що під час виплати позивачу пенсії з 01.01.2026 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні позову.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на її основі і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.
Згідно зі статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються та не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Частиною першою статті 46 Конституції України гарантовано право громадян на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пунктів 6 та 14 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, а також організація і діяльність прокуратури.
Питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих було врегульовано статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII.
Частиною першою статті 50-1 Закону України №1789-XII у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-III передбачалося, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначалася у розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної заробітної плати, до якої включалися всі види оплати праці, на які нараховувалися страхові внески, а за кожен повний рік роботи понад 10 років на посадах прокурорів і слідчих пенсія збільшувалася на 2 відсотки, але не більше ніж до 90 відсотків місячного заробітку.
Після набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури врегульовано статтею 86 цього Закону.
У первинній редакції частини двадцятої статті 86 Закону України №1697-VII було встановлено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.
Законом України від 28.12.2014 №76-VIII частину двадцяту статті 86 Закону України №1697-VII було викладено в редакції, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій визначалися Кабінетом Міністрів України.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 зазначене положення частини двадцятої статті 86 Закону України №1697-VII визнано таким, що не відповідає Конституції України.
Конституційний Суд України у цьому Рішенні зазначив, що за змістом пунктів 6 та 14 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, а також організація і діяльність прокуратури. Водночас Верховна Рада України, делегувавши Кабінету Міністрів України повноваження визначати умови та порядок перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій, фактично передала органу виконавчої влади повноваження щодо законодавчого регулювання пенсійного забезпечення прокурорів.
Конституційний Суд України встановив, що з дня ухвалення ним Рішення від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 частина двадцята статті 86 Закону України №1697-VII підлягає застосуванню у первинній редакції.
Отже, питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури, зокрема умови визначення і перерахунку призначених їм пенсій, належать до предмета законодавчого регулювання та не можуть змінюватися підзаконним нормативно-правовим актом Кабінету Міністрів України.
Як установлено судом, право позивача на пенсію за вислугу років у розмірі 90 відсотків заробітної плати без обмеження граничного розміру пенсійної виплати підтверджено рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 у справі №520/4800/24.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання, а держава забезпечує його виконання у визначеному законом порядку.
За приписами частин другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Згідно з частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Таким чином, установлене рішенням суду право позивача на отримання пенсії у розмірі 90 відсотків заробітної плати без обмеження її граничного розміру підлягає реальному виконанню, що охоплює не лише формальне нарахування пенсії у визначеному судом розмірі, а й виплату відповідної пенсійної суми.
Разом із тим статтею 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» від 03.12.2025 №4695-IX установлено, що у 2026 році в період дії воєнного стану в Україні пенсії, призначені (перераховані), зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», розмір яких перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначеної норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 30.12.2025 №1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану», яка набрала чинності 01.01.2026.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №1778 установлено, що у період воєнного стану у 2026 році пенсії, призначені або перераховані, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», розмір яких перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, а саме:
до частини пенсії, що перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму та не перевищує одинадцять його розмірів, застосовується коефіцієнт 0,5;
до частини пенсії, що перевищує одинадцять розмірів прожиткового мінімуму та не перевищує тринадцять його розмірів, — 0,4;
до частини пенсії, що перевищує тринадцять розмірів прожиткового мінімуму та не перевищує сімнадцять його розмірів, — 0,3;
до частини пенсії, що перевищує сімнадцять розмірів прожиткового мінімуму та не перевищує двадцять один його розмір, — 0,2;
до частини пенсії, що перевищує двадцять один розмір прожиткового мінімуму, — 0,1.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01.01.2026 установлено у розмірі 2595 грн, а тому десять прожиткових мінімумів становлять 25950 грн.
З наданого відповідачем розрахунку пенсії вбачається, що нарахований розмір пенсії позивача з 01.01.2026 становить 126672,02 грн. До частин пенсії, що перевищують 25950 грн, відповідач застосував коефіцієнти, визначені постановою Кабінету Міністрів України №1778, унаслідок чого зменшив належну до виплати суму на 84940,82 грн та визначив її у розмірі 41731,20 грн.
Отже, відповідач не змінив формально нарахованого розміру пенсії позивача, однак фактично обмежив її виплату шляхом застосування понижуючих коефіцієнтів.
Суд зазначає, що право особи на пенсійне забезпечення не вичерпується обчисленням певної суми пенсії. Таке право передбачає фактичне отримання нарахованої відповідно до закону пенсійної виплати. 
Тому збереження у розрахунку розміру пенсії 126672,02 грн за одночасної виплати лише 41731,20 грн не спростовує факту обмеження пенсії, а, натомість, підтверджує його.
Надаючи оцінку співвідношенню норм спеціального законодавства про пенсійне забезпечення працівників прокуратури та положень закону про Державний бюджет України, суд ураховує юридичні позиції Конституційного Суду України.
У рішеннях від 09.07.2007 №6-рп/2007 та від 22.05.2008 №10-рп/2008 Конституційний Суд України дійшов висновку, що закон про Державний бюджет України як правовий акт чітко обумовленого предмета регулювання не може скасовувати чи змінювати обсяг прав та обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України.
У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін чи доповнень або визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони, а не закон про Державний бюджет України.
У Рішенні від 27.02.2020 №3-р/2020 Конституційний Суд України зазначив, що актом бюджетного законодавства не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію або скасовувати їх, а також установлювати інше, додаткове законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання інших законів України.
В абзаці третьому пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 28.08.2020 №10-р/2020 Конституційний Суд України вкотре наголосив, що предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений Конституцією України, тому таким законом не можна скасовувати або змінювати обсяг прав, пільг, компенсацій і гарантій, установлених іншими законами України.
Крім того, у Рішенні від 18.06.2020 №5-р(II)/2020 Конституційний Суд України вказав на необхідність застосування судами принципів, відповідно до яких спеціальний закон має перевагу над загальним законом, а пізніший загальний закон не скасовує дію ранішого спеціального закону.
Стаття 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» запроваджує тимчасовий, на період дії воєнного стану у 2026 році, порядок виплати окремих категорій пенсій та за своїм предметом є загальною нормою бюджетного законодавства.
Натомість стаття 50-1 Закону України №1789-XII і стаття 86 Закону України №1697-VII є спеціальними нормами, які безпосередньо регулюють умови, порядок визначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури.
Зміни до спеціального законодавства про пенсійне забезпечення працівників прокуратури щодо застосування до належних їм пенсій понижуючих коефіцієнтів у встановленому законом порядку не вносилися.
За таких обставин застосування до пенсії позивача статті 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та постанови Кабінету Міністрів України №1778 призвело до встановлення іншого, додаткового регулювання відносин із виплати пенсії, відмінного від того, що передбачене спеціальним законом.
З огляду на наведене в разі конкуренції зазначених норм застосуванню підлягають положення спеціального законодавства про пенсійне забезпечення працівників прокуратури.
Суд також ураховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 17.06.2026 у справі №580/1002/26.
У зазначеній постанові Верховний Суд сформував висновок, відповідно до якого закон про Державний бюджет України не повинен містити іншого або додаткового правового регулювання відносин, що охоплюються предметом регулювання спеціального пенсійного закону. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили щодо інших законів, тому колізія між загальною нормою бюджетного закону та спеціальним пенсійним законом підлягає вирішенню на користь спеціального закону.
Верховний Суд зазначив, що застосування положень статті 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» і постанови Кабінету Міністрів України №1778, якими передбачено виплату пенсій із застосуванням коефіцієнтів до суми пенсії, що перевищує десять прожиткових мінімумів, фактично призводить до обмеження розміру пенсії та порушення гарантованого статтею 46 Конституції України права на належний соціальний захист.
Верховний Суд також наголосив, що суди не повинні застосовувати нормативно-правові акти, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувалися такі акти в судовому порядку та чи залишаються вони чинними на час розгляду справи.
Суд ураховує, що у справі №580/1002/26 вирішувався спір щодо пенсії, призначеної на підставі Закону України №2262-XII. 
Водночас сформульований Верховним Судом підхід щодо співвідношення загального бюджетного закону і спеціального пенсійного закону має значення для цієї справи, оскільки в обох випадках стаття 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та постанова Кабінету Міністрів України №1778 встановлюють однаковий механізм зменшення виплати пенсії, умови призначення та виплати якої врегульовані спеціальним законом.
Суд зазначає, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови визначення і виплати призначених їм пенсій, мають регулюватися законом, а не підзаконним нормативно-правовим актом Кабінету Міністрів України.
Застосування постанови Кабінету Міністрів України №1778 до пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру», фактично обмежує її максимальний розмір та є протиправним.
Посилання відповідача на пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України №1778 та відсутність доказів належності позивача до категорії осіб, щодо яких установлені пунктом 1 цієї постанови коефіцієнти не застосовуються, не спростовує обґрунтованості позовних вимог.
Позивач не обґрунтовує позов належністю до визначених пунктом 2 постанови №1778 категорій осіб та не просить застосувати передбачений цим пунктом виняток. 
Підставою позову є неприпустимість застосування до його пенсії самого механізму пониження, встановленого загальним бюджетним законом і підзаконним актом усупереч спеціальному закону та судовому рішенню, яке набрало законної сили.
Отже, відсутність у Єдиному державному реєстрі ветеранів війни відомостей про позивача не надає відповідачу самостійної правової підстави для обмеження належної йому пенсійної виплати.
Суд також відхиляє посилання відповідача на необхідність урахування наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України.
Право позивача на отримання пенсії у визначеному розмірі встановлено спеціальним законом та підтверджено судовим рішенням, яке набрало законної сили. Наявність або обсяг бюджетних асигнувань не змінюють змісту такого права та не звільняють державний орган від обов`язку діяти відповідно до Конституції України, спеціального закону і судового рішення.
Фінансування пенсійних виплат за рахунок коштів Державного бюджету України визначає джерело фінансування, але не надає пенсійному органу повноважень зменшувати передбачений законом та встановлений судовим рішенням розмір пенсійної виплати.
Запровадження воєнного стану також не змінює наведеного висновку. 
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, передбачено можливість тимчасового обмеження прав, закріплених статтями 30– 34, 38, 39, 41– 44 та 53 Конституції України. 
Право на соціальний захист, передбачене статтею 46 Конституції України, до цього переліку не включене.
Разом з тим, суд зауважує, що навіть в умовах воєнного стану втручання у право особи має ґрунтуватися на законі, відповідати легітимній меті, бути необхідним і пропорційним.
Проте, відповідач не навів індивідуальних обставин, які б свідчили про дотримання справедливого балансу між інтересами держави та правом позивача, натомість застосував передбачені постановою №1778 коефіцієнти автоматично.
Судом установлено, що внаслідок застосування цих коефіцієнтів фактична виплата пенсії позивачу зменшена із 126672,02 грн до 41731,20 грн, тобто на 84940,82 грн, що становить понад дві третини нарахованого розміру пенсії. Таке істотне зменшення пенсійної виплати за своїм змістом є обмеженням установленого розміру пенсії.
Відповідно до частини третьої статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.
З огляду на викладене суд доходить висновку, що під час виплати пенсії позивачу з 01.01.2026 застосуванню підлягають положення спеціального законодавства про пенсійне забезпечення працівників прокуратури, з урахуванням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 у справі №520/4800/24, а не положення постанови Кабінету Міністрів України №1778, які призвели до зменшення належної позивачу пенсійної виплати.
Отже, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження з 01.01.2026 виплати пенсії ОСОБА_1 шляхом застосування понижуючих коефіцієнтів, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 №1778, не відповідають вимогам статей 8, 19, 22, 46 та 92 Конституції України, спеціальному законодавству про пенсійне забезпечення працівників прокуратури і критеріям правомірності, передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, а тому є протиправними.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті або вчинені вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією і законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доведення правомірності своєї поведінки покладається на відповідача.
Надані позивачем до матеріалів справи докази, у тому числі розрахунки пенсії, заява від 19.04.2026 та відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.05.2026 у взаємному зв`язку підтверджують нарахування позивачу пенсії у розмірі 126672,02 грн, застосування до неї з 01.01.2026 понижуючих коефіцієнтів та виплату пенсії у розмірі 41731,20 грн.
Відповідач факту застосування постанови Кабінету Міністрів України №1778 та зменшення внаслідок цього суми пенсії до виплати не заперечує. Натомість доказів наявності законних підстав для такого обмеження відповідач суду не надав.
За приписами статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень та зобов`язати його вчинити певні дії.
Ураховуючи, що належний розмір пенсії позивача визначений, а спір виник саме у зв`язку із застосуванням до нього понижуючих коефіцієнтів, ефективним способом відновлення порушеного права є визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.01.2026 перерахунок і виплату пенсії позивачу без обмеження максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 №1778, з урахуванням раніше проведених виплат.
Такий спосіб захисту відповідає змісту порушеного права, усуває наслідки протиправних дій пенсійного органу та не передбачає втручання суду в дискреційні повноваження відповідача, оскільки після встановлення протиправності застосування понижуючих коефіцієнтів у пенсійного органу залишається лише один правомірний варіант поведінки , а саме: провести виплату нарахованої пенсії без відповідного обмеження.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин, урахувавши правові висновки Верховного Суду, а також оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, понесені нею судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, який виступав відповідачем у справі.
Згідно з частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Оскільки позовну заяву подано через підсистему «Електронний суд», розмір судового збору, який підлягав сплаті за подання цього позову, становить 1064,96 грн (1331,20 грн Ч 0,8).
Матеріалами справи підтверджено, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 1331,20 грн, тобто на 266,24 грн більше встановленого законом розміру.
За таких обставин за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
Надмірно сплачена сума судового збору в розмірі 266,24 грн може бути повернута позивачу за його клопотанням на підставі пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити. 
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2026 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2025 року №1778 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період дії воєнного стану".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2026 без обмеження максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2025 року № 1778 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період дії воєнного стану", з урахуванням раніше проведених виплат.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 1 064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 копійок). 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 27 серпня 2026 року.

Суддя Н.А. Полях