ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 904/5051/24 (904/420/26) 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В. Я. - головуючого, суддів Васьковського О.В., Жукова С.В.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу
Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на постанову Центрального апеляційного господарського суду 
від 23.03.2026 
у складі колегії суддів: Фещенко Ю.В. (головуючий), Мартинюк С.В., 
Соп`яненко О.Ю.,

у справі за позовом
Товариства з додатковою відповідальністю "Агротехсервіс-Синельникове"
до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

у межах справи № 904/5051/24 за заявою
Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро"
до Товариства з додатковою відповідальністю "Агротехсервіс-Синельникове"
про визнання банкрутом,-
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст руху справи
1. У провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа № 904/5051/24 про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю "Агротехсервіс-Синельникове" (далі - боржник, позивач, ТДВ "Агротехсервіс-Синельникове").
2. У лютому 2026 року ТДВ "Агротехсервіс-Синельникове" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області в межах справи про банкрутство з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - скаржник, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0377750707 від 02.07.2025 форми "Р", видане Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, в частині збільшення грошового зобов`язання за платежем "Податок на додану вартість" за грудень 2024 року на суму 526 128, 75 грн, в тому числі грошове зобов`язання на суму 420 903 грн та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 105 225, 75 грн.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
3. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 у справі № 904/5051/24 (904/420/26) відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ТДВ "Агротехсервіс-Синельникове" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення; 
роз`яснено заявнику, що розгляд вказаного позову віднесений до юрисдикції адміністративних судів.
4. Ухвала суду першої інстанції обґрунтована наступним:
- відсутність у Кодексі України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) застереження про невиключення з розгляду в межах процедури банкрутства спорів з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, що виникають з податкових правовідносин, не визначає їх підсудність господарським судам, оскільки такі застереження містяться в пункті 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), яка визначає юрисдикцію господарських судів, у тому числі щодо справ про банкрутство;
- з огляду на зміст статті 7 КУзПБ слід дійти висновку, що така не встановлює особливостей, за яких адміністративні спори, що виникають з податкових відносин, віднесено до юрисдикції господарських судів у межах процедури банкрутства;
- Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює особливості порядку та процедуру розгляду спорів, що здійснюються в межах спеціалізації адміністративного судочинства, - спорів, що виникають з податкових правовідносин, у тому числі спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;
- натомість КУзПБ регулює окрему судову процедуру, що здійснюється в межах спеціалізації господарського судочинства та регламентує правовідносини, що виникають внаслідок нездатності боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів через процедури санації чи ліквідації, які визначені спеціальним КУзПБ; 
- висновки щодо визначення адміністративної юрисдикції при розгляді спорів, що виникають з податкових правовідносин, ґрунтуються також на тому, що вимоги платника податку (у тому числі й після відкриття провадження у справі про банкрутство та визнання його банкрутом з відкриттям щодо нього ліквідаційної процедури) щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності контролюючого органу стосуються насамперед перевірки законності дій суб`єкта владних повноважень, що свідчить про публічно-правовий характер такого спору, в якому суб`єкт владних повноважень реалізує свої владно-управлінські функції, а тому цей спір віднесено до розгляду саме за правилами адміністративного судочинства. Суд першої інстанції також зазначив про висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.04.2023 у справі № 320/12137/20 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.11.2023 у справі № 908/129/22 (908/1333/22);
Короткий зміст постанови апеляційного суду
5. Постановою від 23.03.2026 Центральний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ТДВ "Агротехсервіс-Синельникове" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 у справі № 904/5051/24 (904/420/26) задовольнив;
ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 у справі № 904/5051/24 (904/420/26) скасував;
матеріали справи (оскарження) № 904/5051/24 (904/420/26) передав на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.
6. Суд апеляційної інстанції зазначив, що на момент ухвалення оскаржуваної ухвали - 05.02.2026, питання юрисдикції такого спору стало врегульованим законодавцем, а саме: згідно з приписами частини другої статті 7 КУзПБ (в її редакції, чинній з 01.01.2025, тобто на дату ухвалення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали) господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України. Тому суд першої інстанції під час постановлення ухвали від 05.02.2026 не врахував, що згідно з положеннями частини третьої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ
7. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області 13.04.2026 засобами електронного зв`язку звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2026, якою скасовано ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ТДВ "Агротехсервіс-Синельникове" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, матеріали справи передано на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.
8. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 904/5051/24 (904/420/26) було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Огороднік К.М., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 13.04.2026.
9. Ухвалою Верховного Суду від 04.05.2026 касаційну скаргу залишено без руху у відповідно до статті 292 ГПК України, надано строк на усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.
10. 04.05.2026 заявником, засобами електронного зв`язку, подано заяву про усунення недоліків касаційної скарги, разом з доказами сплати судового збору на суму 2 662, 40 грн. 
11. Ухвалою Верховного Суду від 25.05.2026 відкрито касаційне провадження у справі № 904/5051/24(904/420/26) за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2026;
ухвалено здійснити перегляд постанови Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2026 у справі № 904/5051/24(904/420/26) в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи;
надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 16.06.2026;
витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області та Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/5051/24 (904/420/26) за позовом ТДВ "Агротехсервіс-Синельникове" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення у межах справи № 904/5051/24 за заявою ТОВ "Спектр-Агро" до ТОВ "Агротехсервіс-Синельникове" про визнання банкрутом.
12. Справа № 904/5051/24 (904/420/26) надійшла від Господарського суду Дніпропетровської області до Верховного Суду 09.06.2026 у кількості 1 том із супровідним листом від 01.06.2026 № 904/5051/24(904/420/26)/16785/26.
13. Від представника ТДВ "Агротехсервіс-Синельникове" адвоката Гордієнко Т.О. надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому адвокат просить постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2026 у справі №904/5051/24(904/420/26) залишити без змін; касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2026 у справі №904/5051/24 (904/420/26) залишити без задоволення.
14. Відзив аргументовано тим, що позов ТДВ "Агротехсервіс-Синельникове" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0377750707 від 02.07.2025 підлягає розгляду в Господарському суді Дніпропетровської області в межах справи про банкрутство № 904/5051/24 в порядку, визначеному ГПК України, що було встановлено в постанові Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2026 у цій справі. Скаржником посилання на постанови Верховного Суду від 13.04.2023 у справі № 320/12137/20 та у постанові від 01.11.2023 у справі № 908/129/22 (908/1333/22) вважаю не релевантними, оскільки висновки щодо предметної юрисдикції у даних справах сформовано Верховним Судом до набрання чинності набрання чинності Законом України від 19.09.2024 № 3985-ІХ "Про внесення змін до КУзПБ та деяких інших законодавчих актів України щодо імплементації Директиви Європейського парламенту та Ради Європейського Союзу 2019/1023 та запровадження процедур превентивної реструктуризації" (а саме, до 01.01.2025).
15. У зв`язку з відпусткою судді Огородніка К.М. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 904/5051/24 (904/420/26) було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Погребняк В.Я., суддя Васьковський О.В., суддя Жуков С.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2026.
16. Враховуючи положення Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України від 27.04.2026 № 342/2026 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 28.04.2026 №4857-IX), з огляду на обставини, зазначені у пунктах 9, 12, 15 цієї Постанови, Верховний Суд розглядає справу № 904/5051/24 (904/420/26) у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.
Доводи скаржника
(Головне управління ДПС у Дніпропетровській)
17. Скаржник доводив, що підставою касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм процесуального права: пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України; частини другої статті 7 КУзПБ, оскільки вимоги, заявлені в межах цієї справи не є вимогами до боржника, а є вимогами боржника до контролюючого органу.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
18. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
19. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати ми приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
20. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розі ляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріальною права.
21. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятними касаційні скарги щодо доводів скаржників, зазначених в пункті 17 описової частини цієї постанови, та в межах, визначних касаційною скаргою.
Щодо застосування норм матеріального та процесуального права та мотивів прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги
22. Об`єктом судового розгляду у цій справі є постанова апеляційного суду, за змістом якої апеляційним судом було вирішено питання юрисдикції господарського суду щодо оскарження податкового повідомлення-рішення.
23. Надаючи оцінку доводам скаржника та відповідності рішення апеляційного господарського суду положенням процесуального та матеріального права, колегія суддів звертає увагу на таке.
24. За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
25. Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
26. Відповідно до частини першої статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
27. Положеннями абзацу першого частини другої цієї статті, зокрема, унормовано, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.
28. Крім того, статтею 20 ГПК України визначено перелік справ, що відносяться до господарської юрисдикції, до яких, зокрема, належать справи про банкрутство як одна з категорії спорів, що підсудні господарським судам.
29. У пункті 8 частини першої статті 20 ГПК України (у редакції цього Кодексу, чинній на дату подання позовної заяви та розгляду справи судом першої інстанції) визначено, що справами, що належать до юрисдикції господарських судів, є справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.
Щодо розгляду касаційної скарги по суті
30. За змістом касаційної скарги вбачається, що Головне управління ДПС у Дніпропетровській області не погоджується із висновком апеляційного господарського суду про те, що в цьому випадку розгляд позовних вимог щодо оскарження податкового повідомлення-рішення повинно здійснюватися за правилами господарського судочинства, в межах провадження у справі про банкрутство.
31. Колегія суддів звертає увагу на помилковість таких висновків скаржника, зокрема, з огляду на таке.
32. ГПК України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (стаття 1 ГПК України).
33. Водночас, згідно з преамбулою КУзПБ цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи. При цьому КУзПБ містить норми як матеріально-правового, так і процесуально-правового змісту.
34. Відтак, ГПК України та КУзПБ мають рівну юридичну силу, а процесуальні норми ГПК України є загальними по відношенню до процесуальних норм КУзПБ. У такому випадку, за наявності колізії між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага має надаватися спеціальному, тобто КУзПБ.
35. У випадку існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, яким, в даному випадку, є КУзПБ. Зважаючи на викладені мотиви, визначення підсудності цієї справи не вбачається проблемним.
36. Верховний Суд враховує, що у тлумаченні відповідних положень процесуальних законів, які визначають правила та юрисдикцію вказаного спору, а саме норм статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, статті 20 ГПК України, статей 2, 7 КУзПБ, правова позиція неодноразово зазнавала змін та відступлень з боку Великої Палати Верховного Суду.
37. Так, у постанові від 21.09.2021 у справі № 905/2030/19 (905/1159/20) Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого з огляду на обставини здійснення щодо позивача - платника податків провадження у справі про банкрутство підвідомчість спору, який виник після 21.10.2019, слід визначати із застосуванням норм статті 7 КУзПБ як закону, що прийнятий пізніше, та якими розгляд такого спору віднесено до юрисдикції господарського суду, який здійснює провадження у справі про банкрутство.
38. Схожого висновку (хоча без уточнення щодо спору боржника із податковим органом) дотримувалася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.08.2023 у справі № 640/26320/20, у якій зазначила, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію 21.10.2019 КУзПБ повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.
39. Разом з тим, у постанові від 13.04.2023 у справі № 320/12137/20 Велика Палата Верховного Суду відступила від зазначеного висновку, викладеного у постанові від 21.09.2021 у справі № 905/2030/19 (905/1159/20).
40. Натомість, за змістом наведених мотивів Велика Палата Верховного Суду зазначила про віднесення до адміністративної юрисдикції таких категорій спорів з податковими органами в межах справи про банкрутство, зокрема: 1) про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень - рішень; 2) про стягнення з контролюючого органу на користь позивача ПДВ та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, а також інфляційних втрат та річних процентів.
41. Зазначена правова позиція в подальшому підтримана Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 01.11.2023 у справі № 908/129/22 (908/1333/22) (провадження №12-46 гс23), предметом спору у якій є визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень.
42. Отже, вбачається можлива колізійність між правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду у постанові 31.08.2023 у справі № 640/26320/20 та постановами від 13.04.2023 у справі № 320/12137/20 й від 01.11.2023 у справі № 908/129/22 (908/1333/22) щодо питання "безумовної концентрації всіх майнових спорів виключно в межах справи про банкрутство".
43. Водночас, правильність мотивів щодо визначення юрисдикції податкових спорів, стороною в яких є платник податків, щодо якого порушено справу про банкрутство, підтверджується тим, що Законом України від 19.09.2024 № 3985-ІХ "Про внесення змін до Кодексу України з процедур банкрутства та деяких інших законодавчих актів України щодо імплементації Директиви Європейського парламенту та Ради Європейського Союзу 2019/1023 та запровадження процедур превентивної реструктуризації" (далі - Закон № 3985-ІХ) внесено зміни до ГПК України. 
44. Зокрема, пункт 8 частини першої статті 20 цього Кодексу викладено у такій редакції: "8) справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь - яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника".
45. Отже, з урахуванням змін, внесених Законом № 3985-ІХ, приписи пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України не містять обмежень щодо підсудності господарським судам спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до ПК України.
46. Крім того, Законом № 3985-ІХ внесено зміни до абзацу першого частини другої статті 7 КУзПБ та викладено в такій редакції: "2. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України; ".
47. Відтак, внесеними змінами до ГПК України та КУзПБ встановлено імперативне правило виключної підсудності господарським судам у розгляді справ про банкрутство, зокрема, спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до ПК України.
48. Зазначені зміни до правового урегулювання процедури розгляду відповідних спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.
49. З огляду на положення законодавства України, чинного на момент розгляду справи Верховним Судом, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.
50. З огляду на зазначене, дійшовши помилкових висновків, що спір у цій справі не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, суд першої інстанції, з висновками якого не погодився апеляційний господарський суд, неправомірно закрив провадження у справі на підставі вимог пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України. 
51. Водночас суд апеляційної інстанції, з огляду на врахування внесених 11.12.2024 до частини другої статті 7 КУзПБ змін, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування ухвали місцевого суду та направлення справи для продовження розгляду справи в межах провадження у справі про банкрутство 
52. Зазначені вище висновки узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду від 22.01.2025 у справі № 910/21682/15 (910/7418/23), від 04.04.2025 у справі № 910/429/22 (910/12899/22) і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від них у цій справі.
53. Відтак, касаційна скарга Головного управління ДПС у Дніпропетровській області не підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова апеляційного суду не підлягає скасуванню.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
53. Відповідно до пункту другого частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
54. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 309 ГПК України). Згідно з частиною другою статті 309 ГПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
55. З огляду на зазначене, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та залишення оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції без змін.
Щодо судових витрат
56. Враховуючи положення статті 129 ГПК України та відмову у задоволенні касаційної скарги, сплата судового збору покладається на скаржника.
На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 308, 309, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.
2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2026 № 904/5051/24 (904/420/26) залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді О.В. Васьковський

С.В. Жуков