ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/10532/26	Головуючий у 1-й інстанції Холява О.І. 	
Провадження № 33/817/413/26 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст.163-1 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 р. м.Тернопіль
Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Галюлько В.І. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2026 року, 

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень. 
Як визнав суд, за результатами проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Західний контейнерний термінал» (код за ЄДРПОУ 41396171), встановлено, що посадова особа ОСОБА_1 , головний бухгалтер перевірки ТОВ «Західний контейнерний термінал» вчинила правопорушення: несвоєчасне подання аудиторських висновків, порушення п.п.39.4.4 п.39.4 ст.39 Податкового кодексу України, в частині несвоєчасного подання документації з трансферного ціноутворення за 2023 рік, яка має містити копію аудиторського висновку згідно акта перевірки від 06.05.2026 року №208/33-00-23-01/41396171, чим вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.163-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвокат Галюлько В.І. оскаржувану постанову вважає такою, що ухвалена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права та такою, що підлягає скасуванню. 
Вважає, що в оскаржуваній постанові суд першої інстанції фактично не надав належної оцінки доводам сторони захисту та обмежився їх формальним відхиленням. 
Також вказує, що суд не навів жодних мотивів, з яких відхилив конкретні доводи захисту, та не зазначив, на підставі яких доказів дійшов протилежних висновків. Зокрема, у постанові відсутня будь-яка оцінка аргументів щодо відповідності запиту ДПС вимогам статті 73 Податкового кодексу України, значення відсутності печатки контролюючого органу, наявності повноважень у особи, яка підписала запит, правової природи обов`язку щодо подання аудиторського висновку у складі документації з трансфертного ціноутворення, а також доводів про порушення процедури складання протоколу та обставин його оформлення.
Крім того зазначає, що суд не встановив обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та є необхідними для підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП. 
Зокрема, звертає увагу, що у постанові не зазначено, який саме аудиторський висновок був поданий несвоєчасно, якою нормою законодавства передбачено обов`язок його подання, який строк такого подання встановлено законом та яким чином було визначено факт його порушення.
Апелянт вказує, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується несвоєчасне подання аудиторських висновків, тоді як акт перевірки №208/33-00-23-01/41396171 містить висновок виключно про несвоєчасне подання документації з трансфертного ціноутворення.  Отже, на переконання апелянта, між актом перевірки та протоколом наявна істотна невідповідність щодо суті інкримінованого порушення, однак суд першої інстанції залишив цю обставину поза увагою.
Переконаний, що матеріали справи не містять належного нормативного обґрунтування того, що документація з трансфертного ціноутворення повинна містити аудиторський висновок, а жодна із норм Податкового кодексу України, на які посилається контролюючий орган, прямо не встановлює такого обов`язку. Незважаючи на це, суд без будь-якого правового аналізу погодився з кваліфікацією, наведеною у протоколі.
Також вказує, що поза увагою суду також залишилися доводи захисту щодо істотних порушень процедури складання протоколу, а саме направлення запрошення для його оформлення до проведення перевірки, наявності часових розбіжностей між часом формування документів контролюючого органу та призначеним часом явки особи, а також обставин, які свідчать про фактичне оформлення протоколу до надання особі можливості реалізувати своє право на захист. 
Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2026 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно неї за ч.1 ст.163-1 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апелянт - адвокат Галюлько В.І. та особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , які належним чином повідомлялися апеляційним судом про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися.
Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
За наведених обставин, вважаю, що розгляд справи можливо провести без участі осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. 
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Відповідно до ст.278 КУпАП при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд вирішує питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення від 06 травня 2026 року №002288/104/33-00-23-01, який розглядався місцевим судом, суть правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , полягає в тому, що «посадова особа ОСОБА_1 , головний бухгалтер ТОВ «Західний контейнерний термінал» вчинила правопорушення: несвоєчасне подання аудиторських висновків, а саме ч.1 ст.163-1 КУпАП встановлено порушення п.п.39.4.4 п.39.4 ст.39 Податкового кодексу України, в частині несвоєчасного подання документації з трансферного ціноутворення за 2023 рік, яка має містити копію аудиторського висновку згідно акта перевірки від 06.05.2026 року №208/33-00-23-01/41396171.
Відповідно до ч. 1 ст. 163-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України. 
Виходячи з диспозиції ч.1 ст.163-1 КУпАП, можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 163-1 КУпАП існує виключно у випадку, коли дотримання встановленого законом порядку ведення податкового обліку покладено саме на вказану особу і входить до її посадових обов`язків. 
В даному випадку вищевказана вимога дотримана не була, оскільки доказів того, що ОСОБА_1 є головним бухгалтером ТОВ «Західний контейнерний термінал» та несе відповідальність за ведення податкового обліку, матеріали справи не містять.
Фактично, в матеріалах справи відсутні відомості, які б підтверджували факт трудових відносин з ТОВ «Західний контейнерний термінал» та займаної нею посади головного бухгалтера, як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. Зокрема, не долучено наказ про прийняття на роботу чи призначення на посаду головного бухгалтера, посадову інструкцію.

Окрім того, в порушення вимог ст.256 КУпАП, якою регламентовано вимоги до змісту протоколу про адміністративну відповідальність, у протоколі, який був предметом розгляду місцевого суду, належним чином не відображено місце та час вчинення адміністративного правопорушення, а також суть адміністративного правопорушення, зокрема — в протоколі зазначено про «несвоєчасне подання аудиторських висновків, а саме ч.1 ст.163-1 КУпАП встановлено порушення п.п.39.4.4 п.39.4 ст.39 Податкового кодексу України, в частині несвоєчасного подання документації з трансферного ціноутворення за 2023 рік, яка має містити копію аудиторського висновку згідно акта перевірки від 06.05.2026 року №208/33-00-23-01/41396171», тоді як у акті перевірки від 06.05.2026 року зазначено про несвоєчасне подання документації з трансферного ціноутворення про контрольовані операції здійснені за період 2023 року.
Суд наголошує, що склад адміністративного правопорушення це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.
Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування щодо неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.
Апеляційний суд звертає увагу, що судовий розгляд відповідно до приписів КУпАП проводиться в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.  При цьому, суд не має права самостійно змінювати кваліфікацію адміністративного правопорушення, інкримінованого особі чи збирати докази у справі. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. ст. 278 КУпАП, при виявленні недоліків в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, або в інших матеріалах, що перешкоджають або унеможливлюють об`єктивний розгляд справи, особа, що провадить підготовку до розгляду справи, вправі повернути матеріали справи відповідному правоохоронному органу, що порушив провадження в адміністративній справі, на дооформлення.
Проте, вказані вище обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Також, апеляційний суд звертає увагу на недопустимість спрощеного підходу при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції, що мало місце в даному випадку. 
Як слідує із змісту судового рішення, місцевий суд, обґрунтовуючи свій висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.163-1 ч.1 КУпАП, обмежився вказівкою на протокол про адміністративне правопорушення та акт перевірки, які містяться у матеріалах справи, не з`ясувавши факту ознайомлення останнього з даними процесуальними документами, а також не встановивши, чи є особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, суб`єктом вказаного правопорушення.

Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено, що матеріали справи складено неправильно, а судом першої інстанції при підготовці до розгляду справи та безпосередньо під час розгляду справи вказані недоліки залишені без уваги та належного реагування.
З урахуванням наведеного, а також враховуючи, що згідно вимог ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП, приходжу до висновку, що наведені порушення вимог закону позбавляють суд можливості постановити по справі законне і обґрунтоване рішення, а тому постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2026 року відносно ОСОБА_1 слід скасувати з направленням матеріалів для належного оформлення органу (посадовій особі), яким складено протокол про адміністративне правопорушення.
В подальшому, Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області необхідно розглянути матеріали справи про адміністративне правопорушення у відповідності до положень ст.ст.245, 252, 280 - 285 КУпАП, із урахуванням вказівок суду апеляційної інстанції, викладених у даній постанові.

Керуючись ст.ст.256, 278, 294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Галюлько В.І. — задовольнити частково.
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП,— скасувати.
Матеріали даної справи направити в Головне управління ДПС у Тернопільській області для належного дооформлення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя