ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2026 року	справа № 640/3110/20	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як О.О., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Новотек Альянс ЛТД" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
в с т а н о в и в:

на розгляд Окружного адміністративного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОТЕК АЛЬЯНС ЛТД» (далі також - позивач, ТОВ «НОВОТЕК АЛЬЯНС ЛТД», Товариство) до Головного управління ДПС у м. Києві (далі також - відповідач, контролюючий орган, ГУ ДПС) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.10.2019:
- № 00002380502 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 140 939 грн, з яких 112 751 грн за податковим зобов`язанням та 28 188 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;
- № 00002390502 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 173 723 грн, з яких 138 978 грн за податковим зобов`язанням та 34 745 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;
- № 00002400502 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за жовтень 2017 року на загальну суму 15 932 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «ЛАТОНІК» (код 39540060) за серпень, вересень, жовтень 2017 року з податку на додану вартість та за 2017 рік - показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємства, за результатами якої складено акт перевірки від 30.08.2019 № 3/26-15-05-02/38651356 та прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Позивач не погоджується з визначеними контролюючим органом сумами грошових зобов`язань та з викладеними в акті висновками про нереальність господарських операцій, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.
Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваних рішень, позивач зазначив, що господарські операції з придбання у ТОВ «ЛАТОНІК» проектних та проектно-кошторисних робіт є реальними, підтверджені належно оформленими первинними документами (договорами, протоколами погодження договірної ціни, актами здачі-приймання робіт, накладними на отримання результатів робіт, податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних) та пов`язані з провадженням Товариством господарської діяльності. Наголосив, що результати виконаних ТОВ «ЛАТОНІК» робіт були використані Товариством у власній господарській діяльності - на виконання зобов`язань перед замовниками (ТОВ «МАКСИМУМ», ВАТ Агрофірма «Теплиці України», ТОВ «ФУНДАМЕНТ ПРОЕКТ», ТОВ «КЖБК БМУ-1»), що підтверджується наявними у справі первинними документами та розробленою проектною документацією.
Позивач також указав, що висновки акта перевірки про нереальність операцій ґрунтуються виключно на податковій інформації, отриманій з інформаційно-аналітичних баз контролюючого органу щодо контрагента (відсутність у ТОВ «ЛАТОНІК» трудових ресурсів та основних фондів, неподання звітності, невідповідність номенклатури придбаних і реалізованих товарів), на аналізі ланцюга постачання, а також на протоколі допиту директора ТОВ «ЛАТОНІК» про непричетність до діяльності підприємства та на внесенні контрагента до реєстру суб`єктів фіктивного підприємництва. При цьому під час перевірки відповідач не витребовував у Товариства первинних документів і не досліджував обставини використання отриманих результатів робіт у господарській діяльності, що, на думку позивача, свідчить про формальний підхід до перевірки.
Позивач наголосив, що добросовісний платник податків не може нести відповідальність за можливі порушення, допущені його контрагентом, а негативна інформація щодо ТОВ «ЛАТОНІК» стала доступною лише після анулювання його реєстрації платником податку на додану вартість, тобто вже після вчинення спірних операцій. На підтвердження своєї позиції позивач послався на практику Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Інтерсплав проти України», «Булвес АД проти Болгарії», «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії») та на численні правові висновки Верховного Суду. Просив позов задовольнити повністю.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою від 04.02.2025 адміністративну справу прийнято до провадження судді Львівського окружного адміністративного суду Карп`як О.О.
Відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Наполягав на правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, зазначивши, що перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 134.1 статті 134, пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, унаслідок чого занижено податок на прибуток, занижено податок на додану вартість та завищено від`ємне значення з податку на додану вартість. Стверджував, що надані до перевірки первинні документи мають дефекти та складені формально, ТОВ «ЛАТОНІК» не мало трудових і матеріальних ресурсів для виконання робіт, не залучало третіх осіб, внесено до реєстру суб`єктів фіктивного підприємництва, а його директор під час допиту заперечив причетність до господарської діяльності підприємства. З огляду на наведене відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю та заявив клопотання про виклик директора ТОВ «ЛАТОНІК» як свідка.
У відповіді на відзив позивач підтримав позовні вимоги, зазначивши, що заперечення відповідача стосуються переважно питань порядку та строків виконання договорів, стороною яких контролюючий орган не є, і не спростовують реальності операцій. Наголосив, що негативна податкова інформація про контрагента з`явилася у відкритому доступі вже після вчинення спірних правочинів, а відтак Товариство за умов звичайної обачності не могло знати про можливі порушення з боку ТОВ «ЛАТОНІК». Послався на сталу практику Верховного Суду щодо неприпустимості покладення на платника відповідальності за дії контрагента та щодо оцінки реальності операцій за первинними документами.
Дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив таке.
Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВОТЕК АЛЬЯНС ЛТД» (ідентифікаційний код юридичної особи 38651356) є юридичною особою, зареєстрованою в установленому порядку, видами діяльності якої є, зокрема, діяльність у сфері архітектури, інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, будівництво житлових і нежитлових будівель, будівництво трубопроводів.
У липні 2019 року Товариство отримало від контролюючого органу лист «Про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень)» від 05.07.2019 № 127292/10/26-15-14-02-01, у якому відповідач повідомив про виявлені, на його думку, факти недостовірності визначення Товариством даних податкового кредиту у загальній сумі 128 683 грн по взаємовідносинах з ТОВ «ЛАТОНІК» за серпень - жовтень 2017 року та витребував пояснення і документи щодо цих відносин. Листом від 02.08.2019 № 5 Товариство надало відповідачеві запитувані документи.
Надалі відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «ЛАТОНІК» (код 39540060) за серпень, вересень, жовтень 2017 року з податку на додану вартість та за 2017 рік - показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємства, за результатами якої складено акт перевірки від 30.08.2019 № 3/26-15-05-02/38651356. Із матеріалів справи вбачається, що для проведення перевірки контролюючий орган окремо документів у Товариства не витребовував, обмежившись поясненнями та документами, наданими на зазначений вище лист.
За висновками акта перевірки контролюючий орган встановив порушення позивачем: пункту 134.1 статті 134 ПК України та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», унаслідок чого, на думку відповідача, Товариство занизило податок на прибуток за 2017 рік на 138 978 грн (зокрема, шляхом невіднесення до складу доходів безоплатно, як вважав відповідач, отриманих робіт на суму 772 100 грн); пунктів 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, унаслідок чого, за висновком відповідача, занижено податок на додану вартість на загальну суму 112 751 грн (у тому числі за серпень 2017 року - 27 000 грн, за вересень 2017 року - 13 350 грн, за жовтень 2017 року - 72 401 грн) та завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання і сумою податкового кредиту за жовтень 2017 року на 15 932 грн.
На підставі акта перевірки 25.10.2019 відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення: № 00002380502, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 140 939 грн (112 751 грн за податковим зобов`язанням та 28 188 грн за штрафними санкціями); № 00002390502, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 173 723 грн (138 978 грн за податковим зобов`язанням та 34 745 грн за штрафними (фінансовими) санкціями); № 00002400502, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за жовтень 2017 року на 15 932 грн.
Не погодившись із зазначеними рішеннями, Товариство 14.11.2019 звернулося до Державної податкової служби України зі скаргою. За результатами адміністративного оскарження рішенням ДПС України від 09.01.2020 № 89816/99-00-08-05-02-06 скаргу Товариства залишено без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення - без змін.
Судом установлено, що спірні господарські операції опосередковувалися двома договорами, укладеними між ТОВ «НОВОТЕК АЛЬЯНС ЛТД» (замовник) та ТОВ «ЛАТОНІК» (виконавець): договором № 31/17 від 31.07.2017 та договором № 10/17 від 10.08.2017 на виконання проектних та проектно-кошторисних робіт. Вартість і обсяг робіт визначено протоколами погодження договірної ціни, які є додатками до цих договорів. Роботи, придбані у ТОВ «ЛАТОНІК», були необхідні Товариству для виконання власних зобов`язань за раніше укладеними договорами підряду з чотирма замовниками.
За договором підряду № ВН2220216 від 22.02.2016, укладеним з ТОВ «МАКСИМУМ», Товариство зобов`язалося виконати проектні роботи стадій «Проект» і «Робоча документація» на внутрішньоквартальні та зовнішні мережі теплопостачання на об`єкті по вул. Воскресенській, 7 у Дніпровському районі м. Києва. З метою виконання цих зобов`язань відповідні роботи за договором № 31/17 виконало ТОВ «ЛАТОНІК», що підтверджується актом здачі-приймання робіт від 21.09.2017 та накладною № 2 на отримання результатів робіт від 21.09.2017 (проектна документація стадій «Проект» і «Робоча документація», Том П і Том РД). Результати цих робіт передано замовникові - ТОВ «МАКСИМУМ» за актом № 1 здачі-приймання робіт від 14.09.2017.
За договором підряду № 185 від 25.10.2016, укладеним з ТОВ «КЖБК БМУ-1», Товариство зобов`язалося розробити проектну документацію та виконати роботи з реконструкції центрального теплового пункту СТВП-36 за адресою: просп. Свободи, 6 (для теплопостачання об`єкта по вул. Межовій, 23-Б у Подільському районі м. Києва). Відповідні проектні роботи за договором № 31/17 виконало ТОВ «ЛАТОНІК», що підтверджується актом здачі-приймання робіт від 04.08.2017 та накладною № 1 на отримання результатів робіт від 04.08.2017 (проектна документація, Том 1). Результати робіт передано замовникові - ТОВ «КЖБК БМУ-1» за актом № 1 здачі-приймання робіт від 07.08.2017.
За договором № 25/17 від 25.05.2017, укладеним з ВАТ Агрофірма «Теплиці України», Товариство зобов`язалося виконати проектно-кошторисну документацію стадій «Ескізний проект», «Проект» і «Робоча документація» з реконструкції газової котельні на об`єкті по вул. Берковецькій, 6 у Святошинському районі м. Києва. З метою виконання цих зобов`язань роботи за договором № 10/17 виконало ТОВ «ЛАТОНІК», що підтверджується актом здачі-приймання робіт від 30.11.2017 та накладною № 1 на отримання результатів робіт від 30.11.2017 (проектна документація стадій «Ескізний проект» і «Проект», Том П і Том РД). Результати робіт передано замовникові - ВАТ Агрофірма «Теплиці України» за актом № 1 здачі-приймання робіт від 14.11.2019.
За договором № 1 підряду на виконання проектних робіт від 01.08.2017, укладеним з ТОВ «ФУНДАМЕНТ ПРОЕКТ», Товариство зобов`язалося розробити проектно-кошторисну документацію стадії «Проект» по об`єкту (котельня та теплові мережі) на просп. Степана Бандери, 32-Д в Оболонському районі м. Києва. Відповідні роботи за договором № 31/17 виконало ТОВ «ЛАТОНІК», що підтверджується актом здачі-приймання робіт від 31.10.2017 та накладною № 3 на отримання результатів робіт від 31.10.2017 (проектна документація стадії «Проект» для котельні - Том 1 та на теплові мережі - Том 2). Результати робіт передано замовникові - ТОВ «ФУНДАМЕНТ ПРОЕКТ» за актом № 1 здачі-приймання робіт від 12.03.2018.
На підтвердження реальності операцій та формування даних податкового обліку позивачем надано договори з ТОВ «ЛАТОНІК» і з замовниками, протоколи погодження договірної ціни та кошториси, акти здачі-приймання робіт, накладні на отримання результатів робіт, платіжні доручення про оплату виконаних робіт, податкові накладні, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також безпосередньо розроблену проектну і проектно-кошторисну документацію по кожному з об`єктів. Станом на дати вчинення спірних операцій ТОВ «ЛАТОНІК» було зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і мало статус платника податку на додану вартість (реєстрацію платником податку на додану вартість анульовано 26.06.2019).
Висновки контролюючого органу про нереальність операцій, як убачається з акта перевірки, ґрунтуються на податковій інформації щодо ТОВ «ЛАТОНІК», отриманій з інформаційно-аналітичних баз (відсутність у контрагента трудових ресурсів та основних фондів, неподання податкового розрахунку сум доходу за формою № 1ДФ і фінансової звітності та декларації з податку на прибуток за 2017 рік, невідповідність номенклатури придбаних і реалізованих контрагентом товарів характеру спірних робіт), на результатах аналізу ланцюга постачання (незалучення ТОВ «ЛАТОНІК» до виконання проектних робіт третіх осіб), на внесенні контрагента до реєстру суб`єктів фіктивного підприємництва (облікова картка від 27.07.2017 № 2029/8/26-55-21-05), а також на протоколі допиту директора ТОВ «ЛАТОНІК» ОСОБА_1 від 20.07.2017, у якому він заявив про непричетність до створення та ведення фінансово-господарської діяльності підприємства.
Водночас матеріали справи не містять вироку суду, яким було б установлено фіктивність ТОВ «ЛАТОНІК» або нереальність спірних операцій, а так само рішень суду про визнання недійсними укладених позивачем з ТОВ «ЛАТОНІК» договорів. Суд ураховує також, що ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12.11.2018 у кримінальному провадженні, на яку є посилання в акті перевірки (щодо накладення арешту на суму податку на додану вартість у системі електронного адміністрування ТОВ «ЛАТОНІК»), скасовано ухвалою Київського апеляційного суду від 16.07.2019, якою у задоволенні відповідного клопотання прокурора відмовлено; зазначене судове рішення було оприлюднене та доступне для ознайомлення станом на дату складення акта перевірки.
Вказані обставини підтверджені наявними у справі доказами.
Не погоджуючись із висновками акта перевірки та прийнятими на його підставі податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд керується таким.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, повноваження контролюючих органів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Пунктом 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг. Згідно з пунктом 198.3 статті 198 цього Кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Пунктом 198.6 статті 198 Кодексу передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи іншими визначеними цим пунктом документами.
За змістом статей 44, 134 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування податком на прибуток платник податку використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування, які визначаються згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку та мають бути підтверджені первинними документами.
Відповідно до статей 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію; господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які повинні мати обов`язкові реквізити, визначені цим Законом.
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит та на врахування витрат настають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), пов`язаних з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідності первинних документів вимогам законодавства. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Наявність належно оформлених первинних документів є підставою для формування даних податкового обліку, якщо ці документи відображають реальні господарські операції. Наведене узгоджується зі сталою практикою Верховного Суду щодо застосування статей 198, 200 ПК України.
Обов`язок доведення правомірності свого рішення у справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень покладено на відповідача (частина друга статті 77 КАС України). Отже, саме контролюючий орган повинен довести обставини, які стали підставою для висновку про нереальність господарських операцій та для визначення позивачу грошових зобов`язань.
Оцінюючи доводи сторін щодо реальності операцій, суд виходить із того, що на підтвердження формування податкового кредиту, витрат та від`ємного значення з податку на додану вартість позивачем надано первинні документи бухгалтерського і податкового обліку - договори, протоколи погодження договірної ціни, акти здачі-приймання робіт, накладні на отримання результатів робіт, податкові накладні, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також розроблену проектну і проектно-кошторисну документацію. Матеріалами справи підтверджується не лише придбання робіт у ТОВ «ЛАТОНІК», а й подальше використання їх результатів у власній господарській діяльності Товариства - для виконання зобов`язань перед замовниками, що свідчить про реальні зміни майнового стану платника та про зв`язок операцій з його господарською діяльністю.
Суд враховує, що відповідно до сталої практики Верховного Суду висновок про нереальність господарських операцій не може ґрунтуватися виключно на податковій інформації, що міститься в інформаційно-аналітичних базах контролюючого органу щодо контрагентів платника по ланцюгу постачання. Така інформація носить виключно інформативний характер, не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів і сама по собі, за наявності належних та допустимих первинних документів, не є доказом нереальності операцій. Норми податкового законодавства не ставлять у залежність право платника на податковий кредит та на врахування витрат від виконання податкових обов`язків його контрагентом, наявності чи відсутності у контрагента основних засобів, трудових ресурсів, від перебування контрагента за юридичною адресою чи додержання ним податкової дисципліни.
Відсутність у контрагента достатніх трудових та матеріальних ресурсів сама по собі не є беззаперечним свідченням нереальності операцій, оскільки суб`єкт господарювання не позбавлений можливості залучати такі ресурси на підставі цивільно-правових договорів, а обов`язок контролю за господарською діяльністю контрагента на платника податків законом не покладено. Наведене узгоджується, зокрема, з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2018 у справі № 816/809/17, від 24.01.2019 у справі № 805/4684/15-а, від 10.06.2019 у справі № 804/4686/16, від 25.06.2019 у справі № 1240/1982/18, від 23.07.2019 у справі № 805/1877/18-а.
Стосовно посилань відповідача на аналіз ланцюга постачання суд зазначає, що при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку. Відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачання товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності операції, вчиненої між платником податків та його безпосереднім контрагентом. Можливі порушення податкового законодавства з боку контрагента чи інших осіб у ланцюгу постачання не можуть бути підставою для позбавлення добросовісного платника права на податковий кредит та на врахування витрат.
Суд керується принципом індивідуальної юридичної відповідальності (стаття 61 Конституції України), відповідно до якого добросовісний платник податків не повинен зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом. Наведений підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з рішенням у справі «Інтерсплав проти України», у якому Суд указав на неприпустимість покладення надмірного тягаря на платника за відсутності будь-яких ознак його безпосередньої залученості до зловживань.
Оцінюючи посилання відповідача на протокол допиту директора ТОВ «ЛАТОНІК» та на внесення контрагента до реєстру суб`єктів фіктивного підприємництва, суд виходить із того, що за приписами частини шостої статті 78 КАС України обов`язковими для адміністративного суду є лише вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, і лише в питанні, чи мали місце відповідні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони відповідною особою. Матеріали справи не містять вироку суду, яким було б установлено фіктивність ТОВ «ЛАТОНІК» або нереальність спірних операцій. За таких обставин сам факт наявності кримінального провадження та отримання в його межах показань посадової особи контрагента не є беззаперечним доказом відсутності реальних правових наслідків господарських операцій.
При цьому суд ураховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19, згідно з яким сам собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку; така обставина підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами реальності операції. Велика Палата Верховного Суду також відступила від попередніх правових висновків щодо безумовної переваги вироку та показань, отриманих у кримінальному провадженні, над іншими доказами у податкових спорах, наголосивши на необхідності дослідження реальності кожної конкретної операції за сукупністю доказів. Відповідно, до винесення вироку в межах кримінального провадження протокол допиту, отриманий на стадії досудового розслідування, не може вважатися належним та достатнім доказом нереальності господарських операцій в адміністративному судочинстві.
Заявлене відповідачем клопотання про виклик директора ТОВ «ЛАТОНІК» як свідка суд визнав таким, що не підлягає задоволенню, оскільки за встановлених обставин справи, з огляду на наявність у матеріалах справи належних та допустимих первинних документів на підтвердження реальності операцій і на відсутність вироку суду, показання зазначеної особи не здатні спростувати сукупність зібраних доказів та не мають вирішального значення для правильного вирішення спору.
Суд також бере до уваги, що станом на дати вчинення спірних операцій ТОВ «ЛАТОНІК» було зареєстроване в установленому порядку та мало статус платника податку на додану вартість, а відомості про можливу недобросовісність контрагента стали доступними позивачу вже після вчинення операцій. Відповідач не довів обізнаності Товариства з можливими протиправними діями контрагента, узгодженості їхніх дій, спрямованих на отримання необґрунтованої податкової вигоди, або відсутності у позивача ділової мети.
Таким чином, відповідач, на якого покладено тягар доказування, не довів належними та допустимими доказами обставин, які б свідчили про нереальність задекларованих позивачем господарських операцій з ТОВ «ЛАТОНІК», про відсутність зв`язку придбаних робіт із господарською діяльністю Товариства або про невідповідність наданих первинних документів вимогам законодавства. Висновки контролюючого органу ґрунтуються переважно на податковій інформації щодо контрагента, аналізі ланцюга постачання та матеріалах кримінального провадження без надання належної оцінки наданим позивачем первинним документам і обставинам використання результатів робіт у господарській діяльності.
За таких обставин суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято за недоведеності відповідачем правомірності визначення позивачу відповідних сум грошових зобов`язань з податку на додану вартість і податку на прибуток, застосування штрафних (фінансових) санкцій та зменшення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість. Отже, податкові повідомлення-рішення від 25.10.2019 № 00002380502, № 00002390502 та № 00002400502 є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню у повному обсязі.
Європейський суд з прав людини у пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 (заява № 4909/04) зазначив, що національні суди мають викладати мотиви, на яких ґрунтуються їхні рішення, однак ступінь застосування обов`язку викладати мотиви може бути різним залежно від характеру рішення і має визначатися з урахуванням обставин справи. Суд, вирішуючи спір, надав відповідь на ті доводи учасників справи, які мають істотне значення для правильного вирішення справи; решта доводів не спростовує наведених судом висновків.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. З огляду на задоволення позову сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 74, 77, 90, 139, 241--246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 25.10.2019 № 00002380502, № 00002390502 та № 00002400502.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОТЕК АЛЬЯНС ЛТД» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві судовий збір у сумі 4958 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят вісім) грн 91 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Карп`як Оксана Орестівна