10.08.2026 
Єдиний унікальний № 371/1437/26 
провадження № 3/371/373/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2026 року м. Миронівка 

ЄУН 371/1437/26
Провадження № 3/371/373/26

Суддя Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, порушену відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

за частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 , будучи особою, яка не має права керування транспортними засобами, 12 липня 2026 року о 23 годині 05 хвилин керував транспортним засобом автомобілем марки «Chery Tiggo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вулицею Бібліотечною в селі Росава Обухівського району Київської області, вчинив такі дії повторно протягом року.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.1 а Правил дорожнього руху. 

У судове засідання на розгляд справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлений належно, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до правил статті 268 КУпАП явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за статтею 126 КУпАП не є обов`язковою, а тому справу про адміністративне правопорушення можливо розглянути за відсутності правопорушника.

У відповідності до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи надані на підтвердження події адміністративного правопорушення та досліджені в судовому засіданні докази, суд зазначає таке. 

Згідно з пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі по тексту ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 2.1 а ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за частинами другою, третьою та четвертою статті 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Частина п`ята статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою – четвертою цієї статті.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення встановлено, що 08 липня 2026 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи посвідчення водія відповідної категорії, та був притягнутий до відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП.

Будучи особою, яка не має права керування транспортними засобами, повторно протягом року 12 липня 2026 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом вулицею Бібліотечною села Росава Обухівського району Київської області.

За фактом вчиненого правопорушення складено протокол про адміністративне правопорушення, який містить відомості про вчинені водієм дії, відповідає вимогам, установленим статтею 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, та є належним, допустимим та достовірним доказом у справі, який сумніву у суду не викликає. 

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 підписав протокол. Відомості про те, що ОСОБА_1 оскаржував у встановленому законом порядку дії працівників поліції за фактом складання протоколу у справі відсутні.

На місці події ОСОБА_1 надав пояснення, за змістом яких на прохання дружини він 12 липня 2026 року поїхав з нею за адресою колишнього місця її проживання, що розташоване на АДРЕСА_2 . Після перебування за вказаною адресою вони сіли до автомобіля та попрямували в сторону міста Кагарлик Обухівського району Київської області.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення додано носій інформації у вигляді DVD-R диску із відеозаписами з нагрудного відеореєстратора співробітника поліції. 

З відеозаписів слідує, що співробітники поліції зупинили транспортний засіб автомобіль марки «Chery Tiggo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Йому повідомлено про причину зупинки транспортного засобу. На прохання співробітників поліції ОСОБА_1 надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та паспорт громадянина України. Під час перевірки документів співробітники поліції виявили, що ОСОБА_1 не має посвідчення водія відповідної категорії, що ОСОБА_1 не заперечив. 

Обставини, які зазначені в протоколі, узгоджуються із дослідженими судом відеозаписами. Підстави вважати вказані відеозаписи недопустимим доказом у суду відсутні, оскільки на них зафіксовані усі процесуальні дії, які мав вчинити поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення. 

В діях ОСОБА_1 співробітниками патрульної поліції виявлено факти вчинення декількох правопорушень. За виявленими фактами працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення за частиною п`ятою статті 126 КУпАП та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за частиною першою статті 126 КУпАП.

Ці обставини підтверджені даними постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7538938 від 13 липня 2026 року.

Суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 08 липня 2026 року керував транспортним засобом, будучи особою, яка не має права керування транспортними засобами, та був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП.

Вказані відомості містить довідка б/н від 15 липня 2026 року складена поліцейським СРПП ВП №2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області Василенком Д. та протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 . Суть правопорушення викладена з посиланням на той факт, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП постановою ЕНА № 7515295 від 08 липня 2026 року.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, підтверджується даними письмових матеріалів справи: протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 717918, складеного 13 травня 2026 року, витягів з інформаційного порталу національної поліції «Адмінпрактика» від 27 липня 2026 року, довідки поліцейського СРПП ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_2 б/н від 15 липня 2026 року, пояснень ОСОБА_1 від 13 липня 2026 року, відеозапису правопорушення.

Оцінені судом вищевказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності, вони є належними, допустимими та достатніми, а сукупність цих доказів є достатньою для прийняття відповідного процесуального рішення. Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав ставити під сумнів достовірність зібраних у справі доказів. 

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 

У рішенні по справі «О’Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O’HalloranandFrancis v. The UnitedKingdom») від 02 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов’язки у правовому полі.

На підставі статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність правопорушника, не встановлено.

Відповідальність за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до абзацу 4 пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, не можна накладати адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

До особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в межах санкції частини п`ятої статті 126 КУпАП, необхідно застосувати стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, без оплатного вилученням транспортного засобу, оскільки, згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль марки «Chery Tiggo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не належить ОСОБА_1 .

На підставі статті 40-1 КУпАП з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись статтями 33-35, 40-1, частиною 5 статті 126, статтями 245, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню за частиною п`ятою статті 126  Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Штраф підлягає сплаті на рахунок ГУК у Київ. обл./м.Київ/21081300, номер рахунку UA488999980313030149000010001, код ЄДРПОУ 37955989, код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Роз’яснити ОСОБА_1 що, згідно зі статтею 307 КУпАП, штраф ним має бути сплачений не пізніше ніж через п’ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення адміністративного стягнення, а в разі оскарження такої постанови не пізніше ніж через п’ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі сплати штрафу у строки, передбачені статтею 307 КУпАП, копію платіжного документу необхідно подати до Миронівського районного суду Київської області.

З урахуванням приписів частини другої статті 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення буде надіслана для примусового виконання до органу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна.

При примусовому виконанні цієї постанови органами державної виконавчої служби з правопорушника ОСОБА_1 стягнути подвійний розмір штрафу, що становить 81600 (вісімдесят одна тисяча ) гривень.

На підставі статті 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Судовий збір підлягає сплаті на рахунок ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, номер рахунку UА908999980313111256000026001, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

У разі несплати правопорушником штрафу у п’ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом десятиденного строку з дня винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред’явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя           Л.О. Капшук