ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2026 року Чернігів Справа № 620/5314/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу  
за позовом	ОСОБА_1 	
до	Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області 	
про	визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, 	
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні субсидії з січня 2026 року;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву про призначення та надання житлової субсидії 08.01.2026 року;
- встановити десятиденний строк для подання відповідачем до/суду звіту про виконання рішення.
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 11.02.2026 № 25001-61281487-2026-1 їй відмовлено у призначенні субсидії з січня 2026 року на підставі наявності у складі домогосподарства особи, нарахований середньомісячний сукупний дохід менше, ніж розмір мінімальної заробітної плати та/або ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у визначеному законом розмірі. Водночас, відповідно до абзацу 5 підпункту 3 пункту 14 Положення про порядок призначення житлових субсидій такі субсидії призначаються, зокрема, якщо особи не менше місяця отримували державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї. Так, із 01.07.2025 по 31.12.2025 та з 01.01.2026 по 30.06.2026 позивачу була призначена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами; зобов`язано відповідача надати належним чином завірену копію рішення про відмову в призначенні субсидії та матеріали, що слугували підставою для прийняття такого рішення.
Представник відповідача подав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити в його задоволенні у повному обсязі. Зазначив, що на заяву позивача від 08.01.2026 останньому було відмовлено в призначенні житлової субсидії з січня 2026 року, оскільки в складці домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, нарахований середньомісячний сукупний дохід яких менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, та/або ними чи за них не сплачено ЄСВ у визначеному законом розмірі за період із 01.01.2025 по 31.12.2025. У зв`язку з викладеним вважає відсутньою протиправність в діях відповідача, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , яка є громадянкою Російської Федерації, надано право на постійне проживання на території України та видано посвідку на постійне проживання НОМЕР_1 (а.с. 3). 
У періоди з 01.07.2025 по 31.12.2025 та з 01.01.2026 по 30.06.2026 позивачу була призначена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям, що підтверджується відповідними повідомленнями (а.с. 4).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 11.02.2026 № 25001-61281487-2026 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні житлової субсидії з підстав наявності в складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства особи, нарахований середньомісячний сукупний дохід яких менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, та/або ними чи за них не сплачено ЄСВ у визначеному законом розмірі (а.с. 5).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами пункту 7 частини першої статті 4 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” встановлено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належать, зокрема, встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі. 
Отже, з аналізу наведених норм спеціального Закону, яким врегульовано правові відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, слідує, що єдиним органом який може визначати на законодавчому рівні умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій є Кабінет Міністрів України.
Так, умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій визначає Положення про порядок призначення житлових субсидій, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 № 329) (далі – Положення № 848).
Згідно пункту 3 Положення № 848 житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою вразливим споживачам житлово-комунальних послуг - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати на комунальні послуги, витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в такому будинку.
Відповідно до пункту 4 Положення № 848 право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).
Пунктами 22, 24 Положення № 848 передбачено, що житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, зокрема, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку). Житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. У випадках, передбачених абзацами третім - п`ятим цього пункту, склад домогосподарства декларується заявником під час звернення за призначенням житлової субсидії з додаванням до заяви відповідних документів, що підтверджують проживання за фактичною адресою домогосподарства.
Згідно пункту 5 Положення № 848 житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, внеску/платежу об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов`язкового відсотка платежу, установленого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1156 "Про новий розмір витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива у разі надання житлової субсидії".
Абзацом першим пункту 25 Положення № 848 передбачено, що у разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих та/або задекларованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих та/або задекларованих у житловому приміщенні (будинку), соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих та/або задекларованих за цією адресою членів домогосподарства.
Для розрахунку житлової субсидії враховуються нараховані доходи членів домогосподарства, членів сім`ї особи із складу домогосподарства, зазначених у пунктах 24 - 28 цього Положення, які досягли 14-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються такі доходи (пункт 30 Положення № 848).
Пунктом 31 Положення № 848 передбачено, що для призначення житлових субсидій до сукупного доходу осіб враховуються доходи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту 35 Положення № 848 для розрахунку житлової субсидії середньомісячний сукупний дохід осіб, зазначених у пунктах 24, 25, 27 і 28 цього Положення, враховується, серед іншого: за III і IV квартали попереднього календарного року - у разі, коли житлова субсидія призначається з початку неопалювального сезону; за I і II квартали поточного календарного року - у разі, коли житлова субсидія призначається з початку опалювального сезону.
Відповідно до підпункту 3 пункту 14 Положення № 848 житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді:
за інформацією ДПС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або
нарахований середньомісячний сукупний дохід менше ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або
ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім військовослужбовців, а також осіб, стосовно яких наявна заборгованість роботодавця із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, або осіб, які відповідно до законодавства звільнені від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування); або
такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів (крім випадків, зазначених в абзацах дев`ятому - одинадцятому цього підпункту). До 60-денного періоду перебування за кордоном не включаються дні службового відрядження, лікування, навчання або догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується відповідними документами, а також дні перебування за кордоном - протягом періоду воєнного стану в Україні та двох місяців після його припинення або скасування. При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб в період перебування їх за кордоном не розраховуються.
Житлові субсидії у випадках, передбачених абзацами першим - п`ятим цього підпункту, призначаються, якщо особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії, протягом такого періоду не менше місяця, зокрема, отримували хоча б один із таких видів доходу, як пенсія, стипендія, допомога при народженні (усиновленні) дитини, допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомога по догляду за особами з інвалідністю I і II групи внаслідок психічного розладу, допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, тимчасова державна соціальна допомога непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, допомога по безробіттю, допомога по частковому безробіттю відповідно до статті 47 Закону України "Про зайнятість населення", державна соціальна допомога малозабезпеченій сім`ї, яку отримує особа, яка втратила працездатність, в тому числі особа, яка досягла віку, визначеного частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та не набула страхового стажу, передбаченого зазначеною статтею, за умови наявності в такої особи не менш як 15 років страхового стажу.
Уповноваженим органом протягом 10 календарних днів з дня подання зазначених документів та отримання інформації відповідно до пункту 50 цього Положення приймається рішення про: призначення житлової субсидії; непризначення житлової субсидії (у разі, коли за результатами розрахунку житлової субсидії її розмір має нульове або від`ємне значення); відмову в призначенні житлової субсидії (пункт 60 Положення № 848).
Підставами для відмови позивачу у призначенні житлової субсидії є наявність у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства особи, нарахований середньомісячний сукупний дохід яких менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, та/або ними чи за них не сплачено ЄСВ у визначеному законом розмірі. 
Водночас відповідач не надав суду жодних належних доказів на підтвердження обставин, покладених в основу спірного рішення, а саме щодо наявності у складі домогосподарства або сім`ї члена домогосподарства позивача осіб, дохід яких є меншим за мінімальну заробітну плату, та/або за яких не сплачено єдиний внесок у визначеному законодавством розмірі.
Отже, відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність прийняття рішення від 11.02.2026 № 25001-61281487-2026-1, яке є предметом спору.
Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача надати звіт суду про виконання рішення суду, встановити відповідний строк для цього (10 календарних днів), суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно частини 5 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання. Перебіг строку для подання звіту починається з дня набрання законної сили рішенням суду. Заява, передбачена абзацом першим цієї частини, може бути подана не пізніше завершення судових дебатів, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час ухвалення рішення у справі.
Тобто, питання щодо зобов`язання відповідача подати такий звіт вирішується судом під час постановлення судового рішення.
Водночас, встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.
Суд звертає увагу позивача, що на час розгляду справи ним не надано обґрунтованих доказів та не наведено обставин, що відповідач буде ухилятись від виконання рішення суду, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконання зазначеного рішення.
Отже, в цій частині позовна вимога позивача задоволенню не підлягає.
Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).
На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.
Згідно з частиною 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Ураховуючи, що суд звільнив позивача від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат по сплаті судового збору відсутні.
Керуючись ст. 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 субсидії з січня 2026 року.
Зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та надання житлової субсидії від 08.01.2026.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області , вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., 14005, код ЄДРПОУ 21390940. 
Дата складення повного рішення суду - 08.07.2026. 
Суддя Ю. О. Скалозуб