Копія

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" серпня 2026 р. Справа № 608/1728/26
Номер провадження2/608/1001/2026
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Яковець Н. В. 
за участі секретаря Олійник О. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:

В червні 2026 року ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 28 червня 2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 9476134, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 7 000 грн. строком на 30 днів із відповідною базовою процентною ставкою 1,6 % в день та розміром акційних процентів 0,48 % в день. Розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки договору) складають 2,7 % в день. Позикодавець на виконання умов Договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 7 000 гривень шляхом перерахування на картковий рахунок, котрий надано позичальником та міститься в реквізитах Договору позики. 
У зв`язку з неповерненням заборгованості за договором кредиту та відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № 9476134 від 28.06.2020 станом на 23.03.2021 (дата відступлення права вимоги ) становить 20 440 гривень, яка складається з: заборгованості на основним боргом - 7 000 гривень; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за увесь час користування кредитними коштами - 13 440 гривень. 
10.07.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 10072020. 23.03.2021 між сторонами за Договором факторингу було підписано реєстр прав вимоги № 114 за договором факторингу № 10072020, відповідно до котрого право вимоги за Договором позики № 9476134 від 28.06.2020 року перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал». 
Враховуючи наведене та порушення відповідачкою строку повернення кредиту, позивач просить стягнути на його користь із ОСОБА_1 заборгованість за договором у вищевказаному розмірі та судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору в розмірі 2 662,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу в ромірі 7 000 гривень. 
Ухвалою від 15 червня 2026 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (без виклику) сторін.
16 червня 2026 року відповідачка ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що не погоджується із позовними вимогами ТОВ «ФК «Профіт Капітал», вважає, що вони задоволенню не підлягають. Позов ґрунтується на договорі позики № 9476134 від 28.06.2020 року. Після укладення договору вона не здійснювала платежів на користь кредитора, не укладала додаткових угод, не підписувала документів про визнання боргу та не вчиняла дій, які б свідчили про переривання перебігу позовної давності. Тому просить перевірити дотримання позивачем строків звернення до суду та застосувати наслідки спливу позовної давності. Заявлений розрахунок заборгованості не підтверджений належними та допустимими доказами, позивач повинен довести нарахування процентів, період їх нарахування, правові підстави нарахування, відповідність розрахунку умовам договору. Сума процентів майже вдвічі перевищує суму отриманого кредиту, тому вважає такі вимоги надмірними, неспівмірними та такими, що підлягають критичній оцінці судом. У разі, якщо суд дійде висновку про наявність заборгованості, просить відмовити у стягненні процентів як необґрунтованих та недоведених. Щодо витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 гривень, які просить стягнути з відповідача, вважає, що вони мають бути співмірними зі складністю справи, справа не є складною, типовою, тому просить відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу або істотно зменшити їх розмір. Також позивач зобов`язаний довести належними доказами законність набуття права вимоги, безперервність переходу права вимоги та включення саме її договору до відповідного реєстру боржників. 
30 червня 2026 року представник позивача надала відповідь на відзив, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначила, що позивачем надано обґрунтований розрахунок заборгованості за кредитним договором № 9476134 від 28.06.2020. Зазначений розрахунок підтверджує, що ОСОБА_1 не здійснювала жодних платежів на погашення кредитної заборгованості. Зокрема, у розрахунку чітко зазначено, що сума сплачених коштів становить 0,00 гривень, що свідчить про повне невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Розрахунок заборгованості оформлений належним чином та містить повний обсяг інформації, необхідної для перевірки правильності нарахувань і встановлення дійсного розміру заборгованості. Наданий розрахунок включає відомості про сторони зобов`язання, реквізити кредитного договору, дату його укладення, суму кредиту, а також визначену договором процентну ставку. Також розрахунок містить деталізоване нарахування процентів за користування кредитом із зазначенням періодів нарахування, що дозволяє встановити кількість днів користування кредитними коштами та перевірити правильність застосування процентної ставки. У ньому відображено залишок заборгованості за тілом кредиту, суму нарахованих процентів, а також підсумковий розмір заборгованості станом на визначену дату. Таким чином, розрахунок містить усі необхідні складові - основний борг, проценти, відсутність платежів, залишок заборгованості та загальний підсумок, що у сукупності дає можливість повністю відтворити механізм формування заборгованості. Договір позики № 9476134 від 28.06.2020 року, за яким Позичальник отримав кредитні кошти, є чинним та недійсним у судовому порядку не визнавався. ОСОБА_1 була належним чином проінформована про всі умови договору та погодилась з ними, що підтверджується умовами договору. Отже, всі її аргументи являються безпідставними та мають на меті уникнення від цивільно-правової відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.
Твердження відповідачки про те, що варто відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу або істотно зменшити їх розмір є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами. Розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованими та підлягають відшкодуванню відповідачем за результатами розгляду даної справи. Сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката була обгрунтована і підтверджена договорами та актами виконаних робіт, які були надані до суду раніше. А всі твердження Відповідача про те, що справа не є складною, вона є типовою справою щодо стягнення заборгованості без належного обгрунтування суперечить принципам справедливого судового розгляду та порушує права ТОВ «ФК «Профіт Капітал».
Позивач надав суду всі необхідні копії документів, які посвідчують наявність заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Насамперед, це сам Договір факторингу та Реєстр права вимоги у якому є інформація про заборгованість Відповідача. Отже, позивачем надано суду всі документи, що підтверджують перехід права вимоги, які відповідають вимогам належності та допустимості.
Представник позивача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» просив розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні за його відсутності, позовні вимоги задовольнити. 
Відповідачка ОСОБА_1 надала відзив на позовну заяву, просила його врахувати при розгляді справи. 
Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 28.06.2020 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 9476134, який підписано відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора vQ7JvbNOkG.
Згідно п. 1 вказаного Договору, Кредитодавець ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується передати gозичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики.
За умовами п. 2 Договору, сума позики - 7 000,00 грн, строком на 30 днів, тобто до 27.07.2020, процентна ставка/день 1,60 % (фіксована); проценти акційні у день 0,48 %, проценти на прострочену позику у день 2,70 %; загальна вартість позики 8 008 грн.
Відповідно до п.3 Договору, проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики та, у випадку дострокового її повернення, підлягають відповідному перерахунку.
Підписанням цього Договору відповідачка ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомилася на сайті https://mycredit.ua/ua/documcnts-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», до моменту підписання Договору вивчила цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ ua /documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору (п.п. 4.1, 4.2 Договору).
Відповідно до п. 5 Договору, цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.
Як вбачається з довідки ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про ідентифікацію, ОСОБА_1 , з якою укладено Договір № 9476134 від 28.06.2020 ідентифікована ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» шляхом відправки 28.06.2020 о 12:00 год. одноразового ідентифікатора vQ7JvbNOkG на електронну пошту stets1989@rambler.ru.
Згідно з листом ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» № КД-000141594/ТНПП від 02.04.2026, ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між Установою/ ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» та ТОВ ««1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 28.06.2020, сума 7 000 гривень за номером платіжної картки отримувача ОСОБА_1 № НОМЕР_1 . 
Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 9476134 від 28.06.2020, у відповідачки ОСОБА_1 станом на 23.03.2021 наявна заборгованість по кредитному договору у загальному розмірі 20 440 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 7 000 грн; заборгованість за відсотками - 13 440 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 28.06.2020 по 26.10.2020, зокрема у період з 28.06.2020 по 27.07.2020 за акційною процентною ставкою у сумі 33,60 грн за кожен день, які в подальшому перераховані за базовою процентною ставкою у сумі 112 грн, а у період з 02.08.2020 по 26.10.2020 за базовою процентною ставкою у сумі 112 грн за кожен день.
10.07.2020 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» (Фактор) укладено Договір факторингу №10072020, у відповідності до умов якого за цим Договором Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується прийняти такі Права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна придбання) за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором строк.
Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги відбувається в день підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо Боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Реєстр прав вимог в паперовому вигляді, є невід`ємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав вимоги (п. 2.1.3 Договору факторингу).
23.03.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» (Фактор) підписано Реєстр прав вимог № 114 до Договору Факторингу №10072020 від 10.07.2020, відповідно до якого ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором кредиту № 9476134 від 28.06.2020 в сумі 20 440 грн.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Як вбачається із матеріалів справи Договір позики № 9476134 від 28.06.2020 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно із ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора сторін.
За таких підстав суд вважає, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено електронний кредитний договір, який підписаний відповідачкою електронним підписом - одноразовим ідентифікатором та у якому сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору.
Крім того, факт укладення кредитного договору та отримання коштів не заперечується самою відповідачкою у відзиві, а навпаки вона визнає, що після укладення договору не здійснювала платежів на користь кредитора.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою.
У відповідності до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
З огляду на викладене, суд вважає, що позивач підтвердив своє право вимоги за Договором позики № 9476134 від 28.06.2020 відповідно до Договору факторингу №10072020 від 10.07.2020 та Реєстру прав вимог № 114 від 23.03.2021. 
З цих підстав відхиляє доводи відповідачки про те, що позивачем не підтверджено перехід прав вимоги за кредитним договором від первісного кредитора до позивача.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Статтею 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Таким чином, враховуючи, вимоги частини другої статті 530 ЦК України, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в будь-яких час.
Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Так, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «1 Безпечне егентство необхідних кредитів», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Профіт Капітал» свої зобов`язання за Договором позики № 6476134 від 28.06.2020 виконав у повному обсязі та надав відповідачці ОСОБА_1 кредит у розмірі 7 000 грн.
Разом з тим, відповідачка ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому Договором позики, належним чином не виконала та кредитні кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 20 440 грн, що складається з: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 7 000 грн; заборгованості по процентам у розмірі 13 440 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. 
Водночас, щодо нарахування відсотків за Договором позики № 9476134 від 28.06.2020 та суми, яка підлягає до стягнення за ним, суд зазначає наступне.
Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у Постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно матеріалів справи, Договір позики № 9476134 від 28.06.2020 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено строком на 30 днів, тобто до 27.07.2020, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 7 000 грн. При цьому положень про порядок пролонгації (автопролонгації) даний договір не містить.
У пункті 4.2 Договору позики зазначено, що позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі - Правила), розміщені на сайті https://mycredit.ua/ ua /documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору.
Додані до матеріалів справи Правила надання грошових коштів у позику підписом позичальника, у тому числі й електронним (аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора), не підписані, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила розумів позичальник та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Договір позики, а також, що вказаний документ на момент отримання відповідачем позикових коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації (автопролонгації) строку дії Договору позики.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відсутність у Договорі позики домовленості сторін про пролонгацію (автопролонгацію) строку дії такого договору, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем Договору позики як його невід`ємна частина, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді можливість продовження строку договору.
Надані позивачем правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Інший висновок не відповідав би принципам справедливості, добросовісності, розумності (ст.3 ЦК України) та уможливив би покладення на слабшу сторону споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту Договору позики.
Такий висновок також узгоджується з правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.05.2022 у справі №697/302/20, і судова практика у цій категорії справ є незмінною.
Відтак, докази продовження строку Договору позики № 9476134 від 28.06.2020 в матеріалах справи відсутні, а тому відповідачці безпідставно нараховано відсотки поза межами строку дії договору за період з 28.07.2020 по 26.10.2020.
Сторонами було узгоджено, що процентна ставка за користування кредитом за період, з 28.06.2020 по 27.07.2020 становить 1,60 % (базова) за день, або ж 0,48 % (акційна) за день, що враховуючи розмір отриманого кредиту становить 112 грн (базова) за день та 33,60 грн (акційна) за день.
Як вбачається із розрахунку заборгованості за Договором позики, виконаного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», Позикодавцем у період з 28.06.2020 по 27.07.2020 була застосована акційна процентна ставка 0,48 %, що становить 33,60 грн за день.
Відтак, розмір нарахованих процентів за користування кредитом в межах строку дії Договору позики № 9476134 від 28.06.2020 становить 1 008 грн (33,60 * 30 = 1 008).
При цьому, із зазначених вище підстав суд не бере до уваги п. 8. Правил, який передбачає, що якщо під час дії особливих умов виконання Договору, встановлених для Позичальника в рамках програми лояльності, Позичальник порушить взяті на себе зобов`язання за Договором позики, такі особливі умови виконання Договору позики втрачають силу, а нараховані згідно умов Договору позики проценти підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою, розмір якої зазначається в Договорі позики, та оплаті Позичальником в повному обсязі на загальних умовах за весь період дії Договору позики і незалежно від запропонованих особливих умов Програми лояльності.
Водночас, умови підписаного між сторонами договору позики не містять положень про перерахування процентів з акційної процентної ставки за базовою процентною ставкою.
Таким чином, враховуючи, що відповідно до розрахунку заборгованості позивача було застосовано до відповідача акційну процентну ставку, суд вважає, що саме таку процентну ставку слід застосовувати при обрахуванні суми заборгованості за Договором позики № 9476134 від 28.06.2020. 
З огляду на вищевикладене, розмір заборгованості за Договором позики, яка підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_1 становить 8 008 грн, яка складається із: 7 000 грн заборгованості по тілу кредиту; 1 008 грн заборгованості по процентах.
Щодо посилання відповідачки як на підставу відмови у задоволенні позову, пропущення позивачем строку позовної давності слід зазначити наступне.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ятастатті 261 ЦК України).
Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.
При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Разом з тим, суд бере до уваги, що згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»з подальшими змінами, з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України встановлений карантин.
Дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннєпостановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року №383до 30 червня 2023 року.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні на усій її території введено воєнний стан указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102 -IX від 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє по сьогоднішній день.
Відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,у період дії воєнного стану в Україні, введенного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Отже, початок загального (трирічного) строку перебігу позовної давності за Договором № 9476134 від 28.06.2020 почався 28.07.2020 та мав би закінчитися 28.07.2023, однак, враховуючи введення карантину з 12.03.2020 та в подальшому воєнного стану 24.02.2022, строк позовної давності зупинився.
З урахуванням вказаних «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, а також того факту, що станом на день розгляду вказаної справи термін дії воєнного стану продовжений, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк для звернення з відповідним позовом до суду, а тому посилання відповідачки на пропуск позивачем строку позовної давності є безпідставним.
На підставі вищевикладеного, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає до задоволення частково, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 8 008 грн.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, у позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідачки судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 662,40 грн та на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.
Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Як вбачається з Договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Правовий курс» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал», Об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню Клієнту за його зверненням на довгостроковій основі правничої допомоги у відповідності з умовами цього договору, а Клієнт зобов`язується прийняти надану йому правничу допомогу та здійснити її оплату у відповідності до умов цього договору.
За умовами п.п. 3.1 Договору, за Договором про надання правничої допомоги в суді першої інстанції, Клієнт сплачує на користь Об`єднання винагороду, розмір якої визначається та фіксується Сторонами додатково в Акті прийому - передачі, наданої правничої допомоги в залежності від строків вирішення спірних правовідносин, ступені важкості справи, обсягу правничих послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта.
Згідно з Актом № 45 приймання-передачі Реєстру Боржників за Договором про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024, Адвокатське об`єднання «Правоий курс» прийняло Реєстр боржників, у тому числі ОСОБА_1 , номер договору 9476134 від 28.06.2020.
Відповідно до акту № 45 приймання-передачі наданої правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024,, вбачається, що Адвокатське об`єднання «Правовий курс» надано ТОВ «ФК «Профіт Капітал» професійну правничу допомогу, зокрема, проведено консультацію з клієнтом, здійснено вивчення документів та підготовлено проект позовної заяви до ОСОБА_1 - вартість зазначених послуг складає 7 000 грн.
ТОВ «ФК «Профіт Капітал» сплатило на рахунок Адвокатського об`єднання «Правовий курс» кошти у розмірі 210 000 грн, призначення платежу: сплата за послуги по стягненню заборгованості, зг. рах. № 45 від 13.05.2025 по дог. № 02-24 від 01.07.2024, без ПДВ, що вбачається із платіжної інструкції в національній валюті № 2076 від 14.05.2026.
Таким чином позивачем надано докази на понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 7 000 грн.
При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).
Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отож, беручи до уваги те, що позов задоволено частково, а саме на 39,18 % (8 008 х 100: 20 440), то з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до задоволеної частини позовних вимог витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 043,13 грн. (2662,40 : 100 х 39,18) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 742,60 грн. (7 000 : 100 х 39,18). 
На підставі ст.ст. 512, 514, 526, 530, 549, 610, 625, 1048, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 137, 141, 247 ч. 2, 259, 263, 265, 268, 274 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (ЄДРПОУ 39992082, 04071, с. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, рахунок IBAN НОМЕР_3 в АТ «Універсал Банк» код банку 322001) суму заборгованості за договором позики № 9476134 від 28.06.2020 в розмірі 8 008 (вісім тисяч вісім) гривень, з яких: 7 000 (сім тисяч) гривень - заборгованість за тілом кредиту; 1 008 (одна тисяча вісім) гривень - заборгованість за процентами, а також 1 043 (одна тисяча сорок три) гривні 13 копійок сплаченого судового збору та 2 742 (дві тисячі сімсот сорок дві) гривні 60 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: /підпис/
Згідно з оригіналом
Рішення набрало законної сили «___» ________________ 2026 року.
Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/1728/26, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. В. Яковець