Справа № 643/10437/26
Провадження № 2/643/6841/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

17.09.2026 Салтівський районний суд міста Харкова у складі: 
головуючого судді Власенка М. В., 
за участю секретаря судового засідання – Бахтин В. О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради звернулось до Салтівського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_1 , в якій просить:
– стягнути з відповідача на користь позивача надмірно виплачену грошову допомогу в розмірі 28 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.10.2021 ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради з заявою про продовження виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до акту проведення перевірки Головним управлінням Національної соціальної сервісної служби у Харківській області факту неправомірної виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам № 34 від 02.06.2023 виявлено, що станом на 24.02.2024 ОСОБА_1 втратила право на допомогу. Згідно з розпорядженням від 01.06.2023 призупинено з 01.06.2023 виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі за особовим рахунком ОСОБА_1 , бухгалтерію уповноважено порахувати переплату за період з 01.04.2022 по 31.05.2023. Згідно з довідкою Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат №1336 від 27.06.2023 переплата допомоги за період з 01.04.2022 по 31.05.2023 склала 28 000,00 грн. Однак, в добровільному порядку сума переплати до позивача не повернута, з огляду на що останній просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою суду від 25.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті.
17.09.2026 до суду надійшла заява представника позивача, в якій вона просить проводити розгляд справи за її відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач, який з дотриманням вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав.
Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Положенням ч. 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Як визначено ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відтак, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 4 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке.
21.10.2021 ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про подовження виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. 
Рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 07.12.2021 було подовжено виплату допомоги ОСОБА_2 (категорія працездатності – дитина до
18 років), щомісяця в розмірі 1 000,00 грн на період з 23.10.2021 по 22.04.2022, ОСОБА_1 не була включена до розрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України
№ 212 від 31.03.2015, грошова допомога на наступний строк не призначається. 
У зв`язку з втратою чинності постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 332 від 20.03.2022, якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
На підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ та постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 165 «Про зупинення строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру» з 24.02.2022 структурні підрозділи з питань соціального захисту населення м. Харкова призупинили діяльність. 
З квітня 2022 по травень 2023 ОСОБА_1 було автоматично продовжено нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі 5 000,00 грн щомісячно. 
Відповідно до акту проведення перевірки Головним управлінням Національної соціальної сервісної служби у Харківській області факту неправомірної виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 02.06.2023 № 34 виявлено, що станом на 24.02.2022 ОСОБА_1 втратила право на допомогу відповідно до пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». На автоматичне подовження виплати допомоги не мала права. 
Згідно з розпорядженням від 01.06.2023 призупинено з 01.06.2023 виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщених осіб за особовим рахунком ОСОБА_1 , відповідно до пункту 3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332, бухгалтерію уповноважено перерахувати переплату за період з 01.04.2022 по 31.05.2023. 
Відповідно до довідки Обласного центру щодо нарахування та здійснення соціальних виплат № 1402 від 27.06.2023 переплата допомоги за період з 01.04.2022 по 31.05.2023 склала 28 000,00 грн. 
04.07.2023 ОСОБА_1 направлено повідомлення № 551-01 про повернення надмірно нарахованих сум допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання, яка була призначена за період з 01.04.2022 по 31.05.2022, яке було повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Згідно з п. 2 Порядку (в редакції на день прийняття), допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і
м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 204.
Вимогами п. 3 вказаного вище Порядку визначено, що допомога надається щомісячно з місяця звернення на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей – 3000 грн; для інших осіб – 2000 грн. Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням та дати припинення чи скасування воєнного стану. Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 01.03.2022 отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».
Згідно з п. 5 Порядку внутрішньо переміщені особи несуть відповідальність за достовірність інформації, наданої для отримання допомоги.
Відповідно до п. 29 Порядку (в редакції на момент спірних правовідносин) у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення.
Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/електронного зв`язку
(із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.
У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави унормовані вимогами глави 83 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За змістом ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті допомоги, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Виходячи з наведеної вище норми законодавства допомога, у даному випадку допомога переміщеним особам на проживання, не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку набувача.
Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06.02.2019
у справі № 545/163/17.
Правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 753/15556/15-ц, постанові Верховного Суду від 06.03.2019
у справі № 607/4570/17-ц.
Відтак, повернення надмірно виплаченої суми щомісячної допомоги передбачає стягнення зазначеної суми у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини набувача, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.
За таких обставин, виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату, отже, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
За правилами ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.
Відповідачі не скористалися правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що відповідачі були позбавлені можливості у порядку ч. 4 ст. 83 ЦПК України письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів та об`єктивних причин, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України).
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату.
Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з платіжною інструкцією № 462 від 15.05.2026 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати щодо сплати судового збору у розмірі 3 328,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати щодо сплати судового збору у розмірі 3 328,00 грн.
Керуючись ст. 2, 4, 10 13, 76 – 81, 89, 258, 259, 263 – 265, 268, 273, 280 – 282, 352, 354 ЦПК України, суд – 

ВИРІШИВ:

Позов Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми грошової допомоги – задовольнити
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради надмірно виплачену грошову допомогу в розмірі 28 000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради судовий збір в розмірі
3 328,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради, м. Харків, просп. Тракторобудівників, 144,
р/р UA978201720355179019001023099, банк ДКСУ м. Київ, ЄДРПОУ 25864181.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання згідно з довідкою внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено та підписано 17.09.2026.

Суддя         Михайло ВЛАСЕНКО