Єдиний унікальний номер 726/1722/26 
Номер провадження 2/725/1461/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2026 року м. Чернівці
Чернівецький районний суд міста Чернівців
в складі:
головуючого судді - Нестеренко Є.В.
за участю:
секретаря судового засідання – Чобан В. В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», місцезнаходження: м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, до ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості,- 
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 01.11.2024 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» та відповідачем було укладено кредитний договір №1466-5291 відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 14 300 грн. 00 коп., на наступних умовах: строк кредитування 365 днів, базовий період 28 днів, знижена ставка 1,00% в день, стандартна ставка 1,00 % протягом перших 180 днів, та 0.75% з 181 календарного дня, комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту.
У подальшому додатковою угодою № 1 від 05.11.2024 року до договору кредитної лінії № 1466-5291 від 01.11.2024 року сторони домовились про надання додаткових кошів у кредит у сумі 5 700 грн.
Далі додатковою угодою № 2 від 29.12.2024 року до договору кредитної лінії № 1466-5291 від 01.11.2024 року сторони домовились про надання додаткових кошів у кредит у сумі 2 000 грн.
Разом із цим, додатковою угодою № 3 від 26.01.2025 року до договору кредитної лінії № 1466-5291 від 01.11.2024 року сторони домовились про надання додаткових кошів у кредит у сумі 2 000 грн.
Вказує, що відповідачу видано кредитні кошти на картковий рахунок вказаний останнім в особистому кабінеті, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОП «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPlay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 року на карту відповідача.
Зазначає, що відповідач не виконував умов кредитного договору належним чином, тільки здійснено часткову оплату в рахунок погашення даної заборгованості, внаслідок чого станом на 27.03.2026 року утворилась заборгованість перед кредитором в розмірі 51 168 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 14 100 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 35 788 грн.., заборгованість по комісії 300 грн., заборгованість по штрафам – 980 грн.
На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 51 168 грн. за кредитним договором № 1466-5291 від 01.11.2024 року, а також понесені судові витрати.
Ухвалою судді від 05.06.2026 року відкрито провадження по цивільній справі, судовий розгляд постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті.
22.06.2026 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, мотивований тим, що вона не погоджується із твердженнями позивача, оскілки додаткові угоди до неї доведені не були, вона їх не отримувала та не підписувала, вона не погоджується із розрахунком заборгованості наданим позивачем, вважає його необґрунтованим і таким, що не підтверджений належним чином, крім цього вказує, що позивачем не надано доказів відсутності погашення відповідачкою заборгованості за весь період дії договору, у зв`язку із чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
У судове засідання відповідачка не з`явилася, хоча своєчасно та належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомила.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.
Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
01.11.2024 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» та відповідачем було укладено кредитний договір №1466-5291 відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 14 300 грн. 00 коп., на наступних умовах: строк кредитування 365 днів, базовий період 28 днів, знижена ставка 1,00% в день, стандартна ставка 1,00 % протягом перших 180 днів, та 0.75% з 181 календарного дня, комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту, підписаний електронним підписом відповідача.
Із правилами відкриття кредитної лінії відповідач також ознайомлений, що підтверджується його електронним підписом. 
Згідно довідки про перерахування суми кредиту за кредитним договором №1466-5291 від 01.11.2024 року ТОВ «Укр кредит фінанс» перераховано на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 14 300 грн. 00 коп., у подальшому перераховано 05.11.2024 року суму у розмірі 5 700 грн. на ту ж саму картку, аналогічно позивачем перераховано 29.12.2024 року суму у розмірі 2000 грн. на картку вказану відповідачем, також 26.01.2025 року позивачем перераховано на карту відповідача грошові кошти у розмірі 2 000 грн., що підтверджується квитанціями LiqPay долучених до матеріалів справи.
Позивачем направлялись повідомлення відповідачу про укладення додаткових угод № 1 від 05.11.2024 р., № 2 від 29.12.2024 р. та № 3 від 26.01.2025 року.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором 1466-5291 від 01.11.2024 року, станом на 27.03.2026 р. відповідач частково здійснював сплату кредиту.
Так, статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як убачається з матеріалів справи, кредитор свої зобов`язання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе за кредитним договором зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості. 
Відповідно до розрахунку заборгованості, відповідач станом на 27.03.2026 року утворилась заборгованість перед кредитором в розмірі 51 168 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 14 100 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 35 788 грн.., заборгованість по комісії 300 грн., заборгованість по штрафам – 980 грн.
Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, враховуючи те, що відповідач неналежно виконує взяті зобов`язання за укладеним договором й відповідно не надав суду доказів на спростування вказаного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача тіла кредиту та відсотків за користування кредитом.
Щодо стягнення з відповідача комісії, то суд вважає за необхідне зазначити наступне:
Згідно ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту.
Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо).
Інакше кажучи, банк неуповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався.
Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21).
Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21, провадження №61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на викладене, супутня послуга банку, визначена як надання кредиту в момент видачі, має надаватися клієнту банку безоплатно.
За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення заборгованості по сплаті комісії за кредитом не підлягають задоволенню.
Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що заявлені вимоги підлягають задоволенню, а право позивача на повернення кредиту та сплату процентів захисту.
Позивач у зв`язку із захистом своїх прав поніс судові витрати які складаються із наступного: судового збору при поданні позовної заяви у розмірі 2662 грн. 40 коп.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки загальною сумою заявлених позовних вимог складає 51 168 грн. 00 коп., а судом задоволено стягнення у розмірі 50 868 грн., то з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 646,40 грн.
Керуючись ст. ст. 11, 15-16, 509-510, 525, 526, 611, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 19, 89, 259, 263-265, 274-279, 280-282, 284 ЦПК України, суд, - 
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», місцезнаходження: м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, до ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» (код ЄДРПОУ: 38548598) заборгованість за кредитним договором № 1466-5291 від 01.11.2024 року в загальній сумі 50 868 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» судовий збір в розмірі 2646 грн. 40 коп. 
В іншій частині позовних вимог відмовити. 
Рішення суду може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки в апеляційному порядку повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців     Нестеренко Є. В.