ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8646/26 Справа № 199/11461/25 | | Суддя у 1-й інстанції - Авраменко А.М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В., 
за участю секретаря судового засідання — Глущенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Классик” на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 03 червня 2026 року у складі судді Авраменка А.М. у цивільній справі № 199/11461/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Классик” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, –

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра перебуває цивільна справа за позовом ТОВ “Классик” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння. 
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 03 червня 2026 року позовну заяву ТОВ «Классик» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4  про витребування майна з чужого незаконного володіння - залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, посилаючись на повторну неявку позивача без поважної причини.
Роз`яснено позивачу, що залишення позову без розгляду не позбавляє його права на повторне звернення до суду із таким же самим позовом (а.с. 60 Том ІІІ).
Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ТОВ “Классик” через свого представника — адвоката Волошину К.Ю. у червні 2026 року подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, обґрунтовуючи це тим, що суд першої інстанції, зазначаючи про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до розгляду по суті вимог, встановив, що сторона позивача в судові засідання, які призначались на 30 березня, 23 квітня та 03 червня 2026 року жодного разу не з`явилась, клопотань про розгляд справи у відсутність позивача не надходили, а розгляд справи у відсутність позивача є неможливим з огляду на характер та предмет спору. Натомість, відповідної ухвали про закриття підготовчого засідання дані ЄДРСР не містять, тоді як, за вимогами 197,200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє таку ухвалу, як окремий процесуальний документ. Скаржник зазначає, що 29 травня 2026 року подав клопотання про зупинення провадження у справі, тобто, сторона позивача не була пасивною та не ухилялась від розгляду справи, вчиняючи активні процесуальні дії та виказуючи активний намір до розгляду справи. Розглядаючи клопотання та потім залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції, на думку скаржника, вдався до суперечливої послідовності процесуальних дій, оскільки розгляд судом клопотання позивача по суті свідчить про активну процесуальну діяльність позивача, натомість, після відмови у задоволенні клопотання, суд першої інстанції встановив факт втрати інтересу позивача шляхом залишення позову без розгляду, чим самостійно застосував безпідставну процесуальну дію навіть без згоди на це представника відповідача, який був присутнім. Скаржник вважає, що не втрачав інтересу до справи, а подання ним клопотання про зупинення провадження у справі не є підставою для визначення повторної неявки сторони позивача, хоча б і відмовлено у задоволенні такого клопотання судом, що, на думку скаржника, є безпідставним. Відтак, суд першої інстанції застосував положення ст. 223,257 ЦПК України без належних на те підстав, не мотивуючи при цьому, чому відсутність позивача перешкоджала продовженню розгляду справи, чим порушив право позивача на доступ до суду (а.с. 64-70 Том ІІІ).
Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались та відзиву на апеляційну скаргу не подавали, але, в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції — скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що після закриття підготовчого провадження у даній цивільній справі остання призначалась у судове засідання для розгляду по суті тричі - на 30 березня 2026 року, 23 квітня 2026 року та 03 червня 2026 року саме з викликом сторін, тобто з обов`язковою явкою і сторони позивача, однак у жодне із вказаних судових засідань сторона позивача не з`явилась, хоча про час і дати вказаних судових засідань представник позивача повідомлявся у відповідності до ст.ст.128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами цивільної справи, зокрема судовими повістками, а також вбачається зі змісту клопотань представника позивача про перенесення перших двох із вказаних судових засідань, зі змісту клопотання про зупинення провадження у справі, поданого представником позивача в третє судове засідання. При цьому докази поважності неявки представника позивача у два останні судові засідання суду подано не було. Викладене, в свою чергу, за змістом ст.131 ЦПК України, є підставою вважати неявки в останні два судові засідання лише такими, що здійснені без поважних причин. Крім того, заяви/клопотання про розгляд справи за відсутності позивача до справи не долучались, а проведення розгляду даної цивільної справи за відсутності сторони позивача не вбачається за можливе з огляду на характер та предмет спору, а також з огляду на судову практику щодо підстав здійснення судового провадження та обов`язковості підтримання позивачем протягом усього часу розгляду справи заявлених позовних вимог задля можливості розгляду справи судом, суд першої інстанції вважав доведеним підстави для застосування п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України. 
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, зважаючи на наступне.
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частина третя статті 131 ЦПК України).
Частинами першою, другою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною п`ятою статті 223, пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.
Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, крім випадку якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його неявка не перешкоджає розгляду справи.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/19 (провадження № 61-21428св19), від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 (провадження № 61-9536св21), від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц (провадження № 61-9020св21), від 18 січня 2023 року у справі № 947/15524/20 (провадження № 61-20943св21).
У справі, яка переглядається, колегією суддів встановлено, що представником позивача — адвокатом Волошиною К.Ю. 26 лютого 2026 року подано клопотання про закриття підготовчого засідання та відкладення судового засідання відкладення розгляду справи у зв`язку із взяття нею участі в судовому засіданні у справі №904/7039/25, що унеможливлює особисту участь представник у цій справі, призначеній на 30 березня 2026 року (а.с.23,-25 Том ІІІ).
Підготовче засідання 30 березня 2026 року було відкладено до 23 квітня 2026 року, що підтверджується записами у протоколі №6157123 від 30 березня 2026 року (а.с.27 Том ІІІ).
27 березня 2026 року представник позивача — адвокат Волошина К.Ю. в підсистемі “Електронний суд” подала клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи у зв`язку із взяттям участі у справі №201/1375/25, зазначивши при цьому, що розгляд даної справи є неможливим за відсутності позивача, оскільки участь позивача є необхідною для належного здійснення процесуальних прав та обов`язків сторони, як то, надання пояснень, дослідження доказів у справі, надання оцінки таким доказам, реагування на доводи інших сторін (а.с.36 Том ІІІ).
Також аналогічне клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи надано і стороною відповідача ОСОБА_4 (а.с.39 Том ІІІ).
Наступне засідання призначалось на 23 квітня 2023 року та саме 23 квітня 2026 року в підсистемі “Електронний суд” представник позивача — адвокат Волошина К.Ю. подала клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи з підстав взяття нею участі у невідкладних слідчих діях, що потребує її особистої участі. Просила повідомити час, дату та місце наступного засідання (а.с.44,45 Том ІІІ).
За відомостями, що містяться у протоколі судового засідання №6309286 від 23 квітня 2026 року, представники відповідачів, які були присутні в судовому засіданні, зазначили про можливість початку розгляду справи по суті (а.с.47 Том ІІІ). Однак, слухання справи було перенечено на 03 червня 2026 року.
Натомість, 29 травня 2026 року в підсистемі “Електронний суд” представником позивача — адвокатом Волошиною К.Ю. подано клопотання про зупинення розгляду справи до закінчення касаційного перегляду Верховним Судом справи №199/8015/24, що позивач вважав істотним для розгляду даної справи. Разом з цим представник позивача просила розглянути це клопотання без її участі (а.с.50-53 Том ІІІ).
Не зважаючи на те, що представник позивача просила розглянути без її участі лише зазначене вище клопотання, суд першої інстанції ухвалою від 03 червня 2026 року залишив позов без розгляду з одночасним розглядом по суті заявленого стороною позивача клопотання про зупинення провадження у справі.
Колегія суддів наголошує, що сторона позивача, як ініціатор судового процесу, не заявляла відповідного клопотання про розгляд справи у їх відсутність та не надавала своєї згоди на продовження розгляду справи після розгляду клопотання про зупинення провадження, як і не підтримали питання залишення позову без розгляду і присутні в цьому засіданні представники відповідачів, про що зазначено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.
Колегія суддів наголошує, що матеріали справи у Томі ІІІ не містять протоколу засідання, проведеного 03 червня 2026 року, а тому неможливо з`ясувати як саме фіксувався процес цього дня та за чиєю ініціативою було вчинено судом процесуальну дію шляхом залишення позову без розгляду. 
Колегія суддів наголошує, що дії представника позивача про неодноразові подання суду клопотання про відкладення розгляду справи свідчать про той факт, що сторона позивача не втрачала інтересу до свого позову та його розгляду судом, чого судом першої інстанції враховано не було.
Колегія суддів відзначає, що судом першої інстанції передчасно застосовано процесуальну дію як то залишення позову без розгляду, враховуючи також повноцінний розгляд клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі, тому суд першої інстанції передчасно залишив позов без розгляду на підставі пункту 3 частин першої статті 257 ЦПК України.
Колегія суддів приймає до уваги доводи скаржника про безпідставний висновок суду повторної неявки без зазначення причин та вважає такі доводи слушними та обґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді даної справи, що призвело до постановлення помилкової ухвали, знайшли своє підтвердження, а у суду першої інстанції не було достатніх підстав для застосування п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасування на підставі ст. 379 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Керуючись ст. ст. 141, 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів, –

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Классик” — задовольнити.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 03 червня 2026 року — скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені “08” вересня 2026 року.
Повний текст постанови складено “14” вересня 2026 року.

Головуючий:         В.С. Городнича 
Судді:           І.Ю. Ткаченко

О.В. Свистунова