ЄУН 193/1266/26
Провадження 2/193/819/26

Р І Ш Е Н Н Я  
іменем України    

27 серпня 2026 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області
у складі: головуючого судді Томинця О.В.,
за участі секретаря судового засідання Оселедець О. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача Каправчука Володимира Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,
В С Т А Н О В И В:
28.07.2026 до Софіївського районного суду надійшов цивільний позов представника позивача до відповідача, згідно вимог якого просить ухвалити судове рішення яким розірвати шлюб укладений між сторонами 10.08.2018 та зареєстрований Софіївським районним відділом ДРАЦС ГГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 32.
Представником позивача вказано, що від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте одруження з відповідачем виявилось невдалим. З червня 2026 року шлюбні стосунки між ними припинились у зв`язку з відсутністю спільних інтересів та вподобань, поглядів на сімейне життя. Вважає, що їхнє подальше спільне сумісне життя неможливе, оскільки це не відповідає їхнім інтересам і подальше продовження сімейних відносин та збереження сім`ї є неможливим.
Ухвалою суду від 30.07.2026 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач у судове засідання не з`явилась, натомість від неї надійшла до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явився, натомість надав заяву про розгляд справи без його участі, поданий до нього позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. 
Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.
Суд, вивчивши зміст позовної заяви та додані до неї матеріали, дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 10.08.2018 між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 32, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 від 10.08.2018 (а.с. 8).
Від шлюбу сторони мають доньку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено витягом із актового запису про народження дитини (а.с. 15-16).
На час розгляду цієї справи спір щодо визначення місця проживання дитини та щодо поділу майна подружжя відсутній.
Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу, - не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.
Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.
Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з`ясувати прізвище позивача після розірвання шлюбу.
Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно із положеннями ч. 8 ст. 294 ЦПК України, які на підставі ч.9 ст.10 ЦПК України, застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.
Оскільки позивачем  ОСОБА_1 не заявлено вимогу щодо відновлення їй дошлюбного прізвища, тому суд дійшов висновку про необхідність залишити їй шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».
Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 141, ст. 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи, викладене, а також те, що при зверненні позивачки до суду було сплачено нею судовий збір у розмірі 1331,20 грн, а також те, що відповідачем позов визнаний до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачці 50 % судового збору сплаченого при поданні позову, тобто у сумі 665,60 грн. 
Керуючись ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. 105, 110, 112 СК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов представника позивача ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, - задовольнити повністю.
Шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований 10 серпня 2018 року Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом №32, - розірвати.
Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».
Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 50% судового збору, сплачений нею при зверненні до суду на підставі квитанції про сплату № 3403-3242-6815-5396 від 28.07.2026, у розмірі 665,60 грн. (50% від суми 1311,20 грн.). 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Дані позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Дані відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складений 27 серпня 2026 року.
Суддя О. В. Томинець