ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/8902/26	Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О.М. 	
Провадження № 22-ц/817/938/26 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Гірський Б. О., Костів О. З., 

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 607/8902/26 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Авдєєнко Владислав Валерійович, на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2026 року, повний текст якої складено 10 червня 2026 року, постановлену суддею Вийванко О.М., по справі за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В: 
у червні 2026 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.06.2026 вказану зустрічну позовну заяву залишено без руху, надавши позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали суду, для усунення недоліків. 
08.06.2026 представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків, а саме, додано документ про сплату судового збору, однак суд першої інстанції вважав, що у визначений ухвалою строк недоліки зустрічної позовної заяви в повному обсязі не усунуті, зокрема, не визначено точну ціну позову, яка відповідає дійсній вартості спірного майна на момент пред`явлення позову, не надано докази вартості вказаного майна або не зазначено обставини, за яких позивач не може встановити точну ціну позову, а також, у зустрічній позовній заяві не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору та не зазначено реквізити рахунку позивача в банку, небанківському надавачі платіжних послуг або інформація про його відсутність та у разі відсутності рахунку, не зазначено у зустрічній позовній заяві бажаний спосіб отримання грошових коштів у разі задоволення позову. 
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2026 року повернуто ОСОБА_1 зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Авдєєнко В.В. просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2026 року та постановити нове рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання щодо прийняття зустрічної позовної заяви до розгляду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник заявника зазначає, що як у зустрічній позовній заяві, так і у заяві про усунення недоліків ОСОБА_1 було зазначено, що вона не має можливості визначити ціну позову, оскільки просить поділити усе майно подружжя, до складу якого входить, нерухоме та рухоме майно, а також доходи позивача за зустрічним позовом за час проживання сторін у шлюбі.
При цьому, скаржниця вказала, що її адвокат звертався до органу реєстрації із запитом про надання інформації щодо нерухомого майна, яке було придбане подружжям під час спільного проживання у шлюбі, однак у задоволенні запиту про надання інформації було відмовлено, а тому вона не знає, яке саме майно підлягає поділу та відповідно не може оцінити таке майно.
Крім того, скаржниця вказала у зустрічній позовній заяві, що з відповіді на запит адвоката, який було надано ТЦС № 6141, видно, що позивач за первісним позовом відчужив ряд автомобілей, а тому не може їх оцінити. Такі автомобілі, що були спільним майном подружжя, були відчужені без згоди скаржниці, а тому з позивача за первісним позовом слід стягнути половину їх вартості, для визначення якої необхідно провести автотоварознавчу експертизу.
Скаржниця також обумовила, що її адвокат звернувся із запитом до ГУДПС в Тернопільській області про надання інформації щодо отриманих первісним позивачем доходів під час спільного проживання у шлюбі. Інформація про отримані доходи буде надана суду після отримання відповіді на адвокатський запит.
В свою чергу, у заяві про усунення недоліків скаржниця вказала, що оскільки неможливо визначити ціну позову станом на час подання зустрічного позову, вона сплатила максимально можливий судовий збір для подання позову майнового характеру.
Також заявниця вказала, що не вживала заходи досудового врегулювання спору, тому не зазначала відповідну інформацію у зустрічній позовній заяві, оскільки, якщо заходи досудового врегулювання спору не проводились учасником справи, така інформація у позовній заяві не вказується.
Таким чином, повернення позовної заяви з підстав відсутності у позовній заяві інформації про вжиття заходів досудового врегулювання спору слід визнати незаконним.
Разом з тим, зустрічний позов по справі подано не про стягнення коштів, а про поділ майна подружжя. Вимога про стягнення з первісного позивача 1/2 частки компенсації за продані автомобілі та 1/2 частки від отриманих доходів не передбачає стягнення грошових коштів, а покликана здійснити поділ сумарної маси майна подружжя. Такі вимоги не містять грошового розміру з вказаних вище підстав та не передбачають стягнення коштів на банківський рахунок скаржниці.
З огляду на вказані обставини, повернення зустрічної позовної заяви з підстав відсутності у ній реквізитів рахунку позивача слід визнати безпідставними.
Отже, неправильне застосування судом норм процесуального права зумовило прийняття незаконної ухвали.
Відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Авдєєнка В.В., до суду апеляційної інстанції не поступав.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно із вимогами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Як вбачається з матеріалів справи, що у червні 2026 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Свої вимоги мотивує тим, що за період перебування сторін у шлюбі на ім`я ОСОБА_2 було зареєстровано кілька траспортних засобів, а саме ВАЗ 2121, 1980 року випуску; BMW 520і, 2005 року випуску (відчужений 14.10.10); Citroen C4 Picasso, 2014 року випуску (відчужений 30.07.22); Pegeot 3008, 2019 року випуску (відчужений 31.03.21); Jaguar E-Pace, 2018 року випуску (відчужений 02.06.21); BMW Х1, 2016 року випуску (відчужений 23.02.22); Citroen Crand C4, 2019 року.
При цьому в позовній заяві стверджує, що відчуження автомобілів Citroen C4 Picasso, 2014 року випуску, Pegeot 3008, 2019 року випуску, Jaguar E-Pace, 2018 року випуску та BMW Х1, 2016 року випуску було здійснено ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_1 , а належна ОСОБА_1 частка у вартості вказаних автомобілів не була виплачена ОСОБА_2 .
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.06.2026 вказану зустрічну позовну заяву залишено без руху, надавши позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали суду, для усунення недоліків, а саме позивачу слід визначити точну ціну позову, яка відповідає дійсній вартості спірного майна на момент пред`явлення позову та сплатити судовий збір, який відповідає дійсній вартості спірного майна. Зазначити реквізити рахунку позивача у банку (а.с. 12). 
08.06.2026 представником ОСОБА_1 - адвокатом Авдєєнком В.В. подано до суду заяву про усунення недоліків, а саме, додано квитанцію про сплату судового збору у сумі 13312 грн (а.с. 15-16).
Повертаючи зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що недоліки зустрічної позовної заяви в повному обсязі не усунуті, зокрема, не визначено точну ціну позову, яка відповідає дійсній вартості спірного майна на момент пред`явлення позову та не вказано ціну позову, не надано докази вартості вказаного майна або не зазначено обставини, за яких позивач не може встановити точну ціну позову, а також, у зустрічній позовній заяві не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору та не зазначено реквізити рахунку позивача в банку, небанківському надавачі платіжних послуг або інформація про його відсутність та у разі відсутності рахунку, не зазначено у зустрічній позовній заяві бажаний спосіб отримання грошових коштів у разі задоволення позову 
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набула чинності для України з 11 вересня 1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що «ст. 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини, надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.
Згідно з положеннями ст. 185-187 ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.
Статтею 175 ЦПК України встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.
Зокрема, відповідно до ч. 3 - 6 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. 
Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху та в подальшому повертаючи її позивачу з підстав того, що позивачем не усунуто недоліків, зазначених в ухвалі від 04 червня 2026 року про залишення позовної заяви без руху, згідно яких, позивачу необхідно було надати суду документи, які містять інформацію про оцінку вартості майна, яка відповідає дійсній вартості на момент пред`являння позову, судом першої інстанції залишено поза увагою, що відповідно до ст. 175 ЦПК України ОСОБА_1 в позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 не має можливості визначити ціну позову, оскільки просить поділити усе майно подружжя, до складу якого входить, нерухоме та рухоме майно, а також доходи позивача за зустрічним позовом за час проживання сторін у шлюбі.
ЇЇ представник адвокат Авдєєнко В.В. звертався до органу реєстрації із запитом про надання інформації щодо нерухомого майна, яке було придбане подружжям під час спільного проживання у шлюбі, однак у задоволенні запиту про надання інформації було відмовлено, а тому вона не знає, яке саме майно підлягає поділу та відповідно не може оцінити таке майно.
Також, як вбачається з матеріалів справи, подаючи заяву про усунення недоліків представник ОСОБА_1 адвокат Авдєєнко В.В. подав до неї докази про сплату судового збору в максимально можливому розмірі для подання позову майнового характеру в сумі 13312 грн (а.с. 16). 
Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі суддя не вправі вирішувати питання достатності доказів, поданих позивачем на обґрунтування своїх вимог, а кожна сторона може розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій, відсутність певних доказів не перешкоджає розгляду справи, за результатами якого вирішується питання про доведеність чи недоведеність пред`явлених позовних вимог, оцінка доказів є можливою виключно на стадії розгляду справи по суті. 
Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику (п.7). 
У постанові від 05.08.20 по справі № 177/1163/16 Верховний Суд зробив висновок, що згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. У разі збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення в суд з відповідною заявою.
Відтак, питання, на які вказав суд першої інстанції, надаючи ухвалою строк для усунення недоліків та повертаючи в подальшому позовну заяву, могли бути з`ясовані судом після відкриття провадження в справі.
Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду, як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції. 
Аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, колегія суддів вважає, що підстави для залишення позовної заяви без руху та в наступному її повернення були відсутні, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення заявнику позовної заяви з підстав, передбаченихст. 185 ЦПК України. 
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Авдєєнка В.В., підлягає задоволенню, а ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2026 року скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Авдєєнко Владислав Валерійович, задовольнити.
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2026 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України. 

Головуюча          Н.М. Храпак

Судді:           Б.О. Гірський

О.З. Костів