Справа № 199/6312/26
(2/199/5549/26) 

РІШЕННЯ
Іменем України

17.07.2026 

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Спаї В.В.,
секретар судового засідання Воробйов О.С.,

за відсутності учасників справи, 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ: 
Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому заявив вимогу та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за укладеним з ТОВ «Авентус Україна» кредитним договором № 8234795 від 29.08.2024 в сумі 15 249,99 грн., з яких 4 463,63 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 5 356,36 грн. сума заборгованості за відсотками, 5 430,00 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами, посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним договором.
В обґрунтування вимог позивачем зазначається про укладення 29 серпня 2024 р. між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 кредитного договору №8234795 шляхом підписання його електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником коду (одноразового ідентифікатора A3184).
31.03.2026 р. між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем було укладено договір факторингу № 31032026, відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором на суму 15 249,99 грн.
Відповідач умови договору виконував неналежним чином, що призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором. 
Суд ухвалює рішення на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України. 
Процесуальні дії у справі:
-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 18.05.2026 р. прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 – 80 ЦПК України, встановлено, що 29 серпня 2024 р. між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8234795 про надання споживчого кредиту, який був укладений відповідно до Правил надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна».
Згідно пунктів 1.3, 1.4 договору сторони погодили суму кредиту (загальний розмір) 3 000,00 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору. Згідно п. 1.5.1 договору, стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку, вказаного п. 1.4. Знижена процентна ставка 0,93% в день застосовується відповідно до умов, зазначених в пункті 1.5.2 цього договору. Відповідно до укладеної 30 серпня 2024 року додаткової угоди, сторони домовились збільшити суму кредиту на 2 500,00 грн., у зв`язку з чим загальний розмір суми кредиту становить 5 500,00 грн.
Згідно пункту 2.1. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача. Надання частини кредиту у сумі, на яку збільшено загальний розмір кредиту, здійснюється за платіжними реквізитами, вказаними в п. 2.1 Договору (№ НОМЕР_1 ).
ТОВ «ПЕЙТЕК» було надано лист від 01.04.2026 р. вих. № 20260401-1.1 про успішне перерахування коштів згідно транзакції № 49682357 від 30.08.2024 р. у сумі 2500,00 грн. на картку НОМЕР_1 .
ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» було надано довідку від 02.04.2026 р. вих. № 22058 про успішність операції згідно транзакції № 1464917216 від 29.08.2024 р. у сумі 3000,00 грн. на картку НОМЕР_1 .
Відповідно до договору факторингу № 31032026, укладеного 31 березня 2026 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як фактором, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», як клієнтом, фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників.
На підставі договору факторингу № 31032026 від 31.03.2026 та витягу з реєстру боржників, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором № 8234795 від 29 серпня 2024 року до ОСОБА_1 .
Відповідно до реєстру боржників від 31.03.2026 до договору факторингу №31032026 від 31.03.2026, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 15 249,99 грн., з яких 4 463,63 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 5 356,36 грн. – сума заборгованості за відсотками, 5 430,00 грн. – сума заборгованості за пенею та штрафами.
Суд, дослідивши докази в межах заявлених суду вимог, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, враховуючи наступне. 
Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з договірних правовідносин (кредитного договору) та регулюються ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 та ч. 3 ст. 14, ч. 1 та ч. 2 ст. 207, ст.ст. 626, 628, ч. 1 ст. 633, ст.ст. 634, 638, 526, ч. 1 ст. 1048, ст. 1049, ч. 1 ст. 1054, ч. 1 ст. 1048, ч. 1 та ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України. 
Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм ст.ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживче кредитування»). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ст. 207 ЦК України).
Зокрема, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
У ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач). 
Оскільки умови договорів приєднання розробляються позикодавцем, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим позикодавець має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
При зверненні до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що грошові кошти були перераховані відповідачу, про що надає письмовий доказ - лист ТОВ «ПЕЙТЕК» від 01.04.2026 р. вих. № 20260401-1.1 про успішне перерахування коштів згідно транзакції № 49682357 від 30.08.2024 р. у сумі 2500,00 грн. на картку НОМЕР_1 та довідку ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 02.04.2026 р. вих. № 22058 про успішність операції згідно транзакції № 1464917216 від 29.08.2024 р. у сумі 3000,00 грн. на картку НОМЕР_1 .
Втім, суд позбавлений можливості встановити дану обставину через відсутність доказів перерахування грошових коштів у спосіб, вказаний позивачем. 
Водночас, наданий позивачем розрахунок заборгованості само по собі не є доказом користування відповідачем грошовими коштами та наявної заборгованості. 
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». 
Отже підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунку позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. 
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів сформульовані у статтях 77-80 ЦПК України. 
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). 
Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Обов`язок доказування позивачем не виконаний: наданий позивачем доказ (а.с. 20-23) не підтверджує обставини видачі позики на умовах фінансового кредиту та його розміру, а також заборгованість, на що посилається позивач в позовній заяві. 
Суд, безпосередньо дослідивши зібрані докази, оцінивши їх на предмет належності і допустимості, достатності та достовірності кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозв`язку, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю.
Щодо розподілу судових витрат.
Враховуючи приписи ч. 1 ст. 141 ЦПК України, та те, що в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивача
Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ст.ст. 264, 265, 273, п. 1 ч. 1 ст. 274, ст. 279, ст.ст. 280 - 282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю. 

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Дата виготовлення повного судового рішення 17.07.2026 р. 

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Спаї