Справа № 354/658/17
Провадження по справі № 2/354/5/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - судді Остап`юк М.В.
при секретарі Вередюка Т.Ю.

за участю сторін:
позивачки: ОСОБА_1 
відповідача: ОСОБА_2 
відповідачки: ОСОБА_3 
представника відповідача: адвоката Захарчук Г.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Яремче цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Микуличинської сільської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним, скасування рішення сільської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до Микуличинської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврдяування про передачу у приватну власність земельної ділянки, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні правом власності, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог
13 листопада 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Микуличинської сільської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним, скасування рішення сільської ради від 12.10.2007 року № 1114-14/2007, на підставі якого передано ОСОБА_3 у приватну власність земельну ділянку площею 0,5707 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1 , та про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на цю земельну ділянку. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі оспорюваного рішення відповідачем 1 Микуличинською сільською радою  ОСОБА_3 передано частину земельної ділянки із земель, які раніше були надані рішенням виконкому Микуличинської сільської ради № 35 від 27 серпня 1995 року під пасовище позивачці ОСОБА_1 . 
20 листопада 2017 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до Микуличинської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Микуличинської сільської ради № 74-08/2007 від 27.02.2007 року в частині передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0, 83 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2611091501:11:005:0047, та про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на цю земельну ділянку. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач ОСОБА_2 , на підставі оспорюваних правовстановлюючих документів збільшив площу своєї земельної ділянки із земельної ділянки, яка належить на праві власності позивачу ОСОБА_4 відповідно до рішення сесії Микуличинської сільської ради від 24.12.2009 року № 190-29/2009, та зніс огорожу, яка зведена позивачами на їхній земельній ділянці.
14.12.2017 року до суду звернувся відповідач ОСОБА_2 із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні правом власності, мотивуючи позовні вимоги тим, що, навпаки, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які є суміжними землевласниками, чинять йому перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, що є у його власності, не дають можливості обробляти земельну ділянку та встановити огорожу, постійно знищують будь-які законно встановлені межові знаки.

2. Процесуальний рух справи
13.11.2017 ОСОБА_1 звернулася з позовом до Микуличинської сільської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним, скасування рішення сільської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2017 року справу передано для розгляду судді Іванову А.П.
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 14.11.2017 року відкрито провадження у справі і призначено її до попереднього судового розгляду (т.1, а. с. 25).
20.11.2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 звернулися з позовом до Микуличинської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування про передачу у приватну власність земельної ділянки, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 12.12.2017 об`єднано в одне провадження вказані справи (т.1 а.с.42).
14.12.2017 року до суду звернувся відповідач ОСОБА_2 із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні правом власності.
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 15.12.2017 об`єднано в одне провадження вказана справу із зустрічним позовом (т.1 а.с.172).
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 11.04.2018 року витребувано з Міськрайонного управління держгеокадастру у Надвірнянському районі та м. Яремчому докази у справі (т.2 а.с.12).
У зв`язку із закінченням повноважень судді Іванова А.П. та відсутністю у штаті суду суддів, процесуальних рух у справі не здійснювався до 29.03.2019 року.
03.04.2019 року відбувся повторний автоматизований розподіл судової справи. Справа передана для розгляду судді Польській М.В. (т.2, а. с. 128).
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 11.05.2019 року суддею Польською М.В. справа прийнята до провадження (т.2 , а. с. 129).
Ухвалами Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 09.07.2019 року та від 22.08.2019 року витребувано від Головного Управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області докази у справі (т.2 а.с.144, 158).
У зв`язку із закінченням терміну відрядження судді Польської М.В. до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області та відсутністю у штаті суду суддів, процесуальних рух у справі не здійснювався до 03.08.2020 року.
Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2020, справа передана для розгляду судді Остап`юк М.В. (т.2, а. с. 226).
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 31.08.2020 року суддею Остап`юк М.В. справа прийнята до провадження (т.2 а. с. 73).
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 01.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т.2 а.с.227).
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 24.12.2020 призначено судову земельно-технічну експертизу (т.3 а.с37).
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 24.05.2021 поновлено провадження у справі (т.3 а.с.65).
Ухвалою суду від 28.07.2021 року витребувано докази з Головного Управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (т.3, а.с.71).
Ухвалою суду від 28.07.2021 року залучено правонаступника відповідача Микуличинської сільської ради Яремчанської міської ради – Яремчанську міську раду Надвірнянського району Івано-Франківської області (т.3 а.с.74).
Ухвалою суду від 05.10.2021 року повторно витребувано докази з Головного Управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (т.4 а.с.89).
Ухвалою суду від 05.10.2021 року витребувано з Головного Управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області оригінали технічної документації із землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером 2611091501:11:005:0058 (т.4 а.с.93).
Ухвалою суду від 05.10.2021 року зобов`язано відповідача ОСОБА_3 надати Суду належним чином завірену якісну копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 843398 від 29 листопада 2007 року, виданого ОСОБА_3 (т.4 а.с.94).
Ухвалою суду від 29.12.2021 року витребувано від Приватного підприємства «Експертно-кадастровий центр» докази у справі (т.4 а.с.188).
Ухвалою суду від 21.02.2022 року повторно витребувати докази по справі від Приватного підприємства «Експертно-кадастровий центр» (т.4 а. с. 213).
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 15.04.2022 призначено по справі судову земельно-технічну експертизу. Провадження у справі зупинено (т.4 а.с.240).
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 31.07.2024 поновлено провадження у справі (т.5 а.с.5).
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 14.08.2024 повторно призначено по справі судову земельно-технічну експертизу. Провадження у справі зупинено (т.5 а.с.23).
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області 05.02.2025 поновлено провадження у справі (т.5 а.с.93).
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 16.09.2025 призначено по справі додаткову судову земельно-технічну експертизу. Провадження у справі зупинено (т.5 а.с.138).
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області 10.03.2026 поновлено провадження у справі (т.5 а.с.174).
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 16.09.2025 призначено справу до судового розгляду (т.5 а.с.216).

3. Позиція та аргументи Сторін

3.1.Позиція позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
Позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 у першому позові обґрунтовані тим, що Рішенням виконавчого комітету Микуличинської сільської ради народних депутатів від 27.08.1995 року № 35 позивачці ОСОБА_1 було наділено дві земельні ділянки, що розташовані в участку Великі Погари: під сінокіс 2,0 га та під пасовище 1,0 га. На підставі цього рішення, інженером-землеврядником ОСОБА_5 було складено План Зовнішніх меж земельної ділянки площею 2,0 га, цільове призначення - для ведення підсобного господарства. Такий же самий план зовнішніх меж було складено і на земельну ділянку - що є пасовищем. 14 грудня 2006 року рішенням Микуличинської сільської ради №62-6/2006 ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 та на земельну ділянку 1,65 га для ведення особистого селянського господарства в участку Великі Погари. На підставі вказаного рішення ДП «Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру» за замовленням ОСОБА_1 було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо земельно-кадастрової інвентаризації та виготовлено документи, що посвідчують право власності на земельні ділянки. Земельним ділянкам було присвоєно кадастрові номери. Рішенням сесії Микуличинської сільської ради від 24.03.2008 року було затверджено технічну документацію ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 і на земельну ділянку 1,65 га для ведення особистого селянського господарства в участку В.Погари, та передано земельні ділянки в приватну власність. Згодом, позивачці було видано державні акти на право власності на вказані земельні ділянки. Тобто позивачем було оформлено документи на право власності на земельну ділянку, яка була надана останній рішенням виконавчого комітету в 1995 році під сінокіс. 
Земельну ділянку площею 1,0 га, яка була передана під пасовище, позивачем не була приватизовано. Однак остання використовувалася позивачкою за її цільовим призначенням.
07 вересня 2016 року позивачка дізналася, що частину земельної ділянки, яка була виділена їй під пасовище, приватизована ОСОБА_3 , у зв`язку з чим порушено її право власності.
Також позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 обґрунтовані тим, що 14 грудня 2006 року рішенням Микуличинської сільської ради N?62-6/2006 позивачу 2 ОСОБА_4 було надано дозвіл на виготовлення проекту відведення на земельну ділянку площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства на уч. Великі Погари в селі Микуличин. В 2008 році на дану земельну ділянку ДП «Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру» за замовленням ОСОБА_4 було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Рішенням сесії Микуличинської сільської ради від 24.12.2009 року № 190-29/2009 року ОСОБА_4 було затверджено проект відведення та передано вищевказану земельну ділянку в приватну власність. Згодом ОСОБА_4 було видано державний акт серії ЯМ № 640084 на право власності на земельну ділянку площею, 1,0000 га, кадастровий номер 2611091501:07:003:0015, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. 
У зв`язку з тим, що з першого січня 2013 року запроваджено роботу Публічної кадастрової карти України, і з метою внесення в кадастрову карту відомостей про власні земельні ділянки, позивачі звернулись до державного підприємства «Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру». Даною організацією було розроблено проект землеустрою для внесення обмінного файлу XML до архівних даних, який землевпорядною організацією був направлений у відділ Держземагенства у місті Яремчому.
На сьогоднішній день спільним межівником земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є відповідач ОСОБА_2 . Після приватизації земельних ділянок позивачами, останні по визначеній державними актами про право власності на земельну ділянку межі, зі сторони земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 встановили дерев`яну огорожу.
20 травня 2015 року відповідач ОСОБА_2 приїхав на земельну ділянку з робітниками, повалив дерев?яну огорожу, яка була розташована по межі земельних ділянок з позивачами та повідомив, що межа між суміжними земельними ділянками повинна бути розташована значно дальше в глиб земельних ділянок позивачів. 3і слів ОСОБА_6 криниця, яка належить та розташована на земельній ділянці ОСОБА_1 належить йому, оскільки земельна ділянка останнім приватизована. Позивачі знали про те, що ОСОБА_2 користується земельною ділянкою, що межує з їхніми, площею 0,73га, однак про те, що ОСОБА_2 оформив право власності на земельну ділянку, позивачам нічого не було відомо до 2015 року, і останні не погоджували межі відповідачу як межівники. 24 вересня 2016 року відповідач повторно зруйнував огорожу.
Протягом періоду досудової тяганини, позивачам стало відомо, що площа земельної ділянки, що межує поруч з їхніми та належить ОСОБА_2 збільшилась з 0,73 га до 0,83 га. Окрім того, було змінено каталог координат земельних ділянок позивачів порівняно з каталогом координат який був складений в 2008 році під час приватизації земельних ділянок, та в 2013 році ДП «Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру» під час розробки проекту землеустрою з метою відображення земельних ділянок на Публічній кадастровій карті України, що спричинило зміщення земельних ділянок. Зміна каталогу координат спричинена збільшенням площі земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 .
З приводу дій відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , позивачка ОСОБА_1 неодноразово зверталася до органів прокуратури, поліції, сільської ради для вжиття відповідних заходів, однак це не принесло жодного результату, їй рекомендовано звернутися до суду для вирішення земельного спору.
Оскільки, відповідачами порушено право власності позивачів на земельні ділянки, останні змушені звертатись до суду.
А тому позивач ОСОБА_1 просить визнати незаконним та скасувати рішення Микуличинської сільської ради від 12 жовтня 2007 року № 1114-14/2007 в частині надання ОСОБА_3 земельної ділянки, площею 0,5707 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий № 2611091501:11:005:0058, та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ N?164319; 
Також позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 просять визнати незаконним та скасувати рішення Микуличинської сільської ради від 27 лютого 2007 року № 74-8/2007 в частині надання ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,8300 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № 2611091501:11:005:0047 та визнати недійсним державний акт серії ЯД № 851587.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовних заявах. Просила задовольнити первісні позови у повному обсязі.
Щодо задоволення зустрічного позову категорично заперечила, у зв`язку з його безпідставністю.

Позивач 2 ОСОБА_4 участі у судових засіданнях не брав. Письмових заяв, клопотань, додаткових пояснень, заперечень не подавав.
На підставі довіреності від 05.01.2018 року та від 01.11.2023 року його інтереси в суді представляє позивачка ОСОБА_1 . 

3.2. Позиція відповідачки  ОСОБА_3 .

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, категорично заперечила відносно задоволення, вважає їx безпідставними та необґрунтованими. Зазначає, що позивачка ОСОБА_1 не набула права власності на земельну ділянку, яка була надана їй в користування в 1995 році загальною площею 3,0 га в урочищі В.Погари в с. Микуличин на підставі рішення виконавчого комітету Микуличинської сільської ради від 28.08.1995 року № 35 «Про вилучення та надання земельних ділянок». Жодного Державного акту на право користування земельною ділянкою загальною площею 3.0 га до позовної заяви не долучила. Крім цього, саме рішення виконавчого комітету Микуличинської сільської ради від 28.08.1995 року № 35 «Про вилучення та надання земельних ділянок», а в подальшому складання інженер-землевпорядником ОСОБА_5 плану зовнішніх меж земельної ділянки, не могло за собою викликати видачу Державного акту на право користування земельною ділянкою, оскільки рішення та дії органу місцевого самоврядування не відповідали вимогам ст.19 ЗК України (в редакції 1991 року) щодо порядку передачі земельних ділянок в користування. Ознайомившись із рішенням Микуличинської сільської ради № 35 від 27.08.1995 року, а також планом зовнішніх меж земельної ділянки, вона дізналася що позивач отримала рішення сільської ради про передачу в користування земельну ділянку, на якій проживали її дідо та баба, і свого часу вона, а також на якій знаходився житловий будинок, власниками якого був її дідо та баба ( ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ). Вказаний будинок після смерті останніх фактично успадкувала шляком вступу в управління та володіння її тітка (сестра позивачки) ОСОБА_9 . Тобто їй та решті родини стало відомо, що сільська рада передала в користуванні позивачці в далекому 1995 році земельну ділянку на якій знаходилося нерухоме майно ОСОБА_9 , не отримавши згоди в останньої на це. Нікому про дане рішення не було відомо.
Згідно долученого до позовної заяви плану зовнішніх меж земельної ділянки, позивачці ОСОБА_1 було надано земельну ділянку загальною площею 3.0 га, яка включає 1.95 га сінокіс, 1,0 га - пасовище, 0,04 га - ріллі, 0,01 га - під будівлями, подвір?я. Судячи із плану земельної ділянки, її зовнішніх меж та межовиків, вказана земельна ділянка була виділена, як цілісний об?єкт, тобто знаходилася в одному місці, нерозривно одна від другої.
Однак, відповідачка зазначає, що є власником земельної ділянки площею 0,5707 га в уч. В.Погари на підставі рішення Микуличинської сільської ради від 12 жовтня 2007 року № 1114-14/2007, яка знаходиться в іншому кінці даної частини участку В.Погари, і ніколи не межувала із земельною ділянкою Позивачки ОСОБА_1 . Відтак, передача вказаної земельної ділянки їй у власність не могла вплинути на права на інтереси Позивачки, порушити її права на користування будь-якою земельною ділянкою. Спірні земельні ділянки не накладаються одна на одну в жодному випадку, оскільки знаходяться в різних місцях.
Таким чином, позивачка заявила незаконні, необгрунтовані позовні вимоги, тому в їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

3.3. Позиція відповідача  ОСОБА_2 .
Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, категорично заперечив відносно задоволення, вважає їx безпідставними та необґрунтованими. Зазначив, що земельну ділянку, площею 0,8300 га в с. Микуличин в урочищі В.Погари він набув у законний спосіб, у порядку визначеному законодавством. Його право власності на земельну ділянку, площею 0, 83 га з кадастровим номером 2611091501:11:005:0047 посвічується Державним актом на право власності серії ЯД № 851587 від 20.06.2007 року, виданим на підставі Рішення № 74-8/2007 від 27.02.2007 року Микуличинської сільської ради Яремчанської міськради Івано-Франківської області (восьмої сесії депутатів п`ятого скликання). Земельна ділянка не накладається на жодні земельні ділянки позивачів. А тому позов є безпідставним. Зазначив, що у нього тривають багаторічні спори із позивачкою по справі ОСОБА_1 відносно проходження межі земельної ділянки її сина ОСОБА_4 та його земельної ділянки. Проте, жодних спорів із її сином, позивачем ОСОБА_4 у нього не має.
Щодо зустрічного позову пояснив, що з 2012 року вирішив спорудити огорожу по периметру його земельної ділянки, відповідно до визначених меж земельної ділянки на місцевості. Також він намагається використовувати дану земельну ділянку за призначенням, отримувати з неї певні блага для себе та своєї родини. Проте, відповідачі постійно чинять йому перешкоди в цьому, не дають обробляти земельну ділянку, не дають можливості встановити огорожу, постійно знищують будь-які законно встановлені межові знаки. Після повторного виносу 10 листопада 2016 року меж земельної ділянки в складі земельної комісії, відповідачі вкотре знищили встановлені межові знаки, чим ще раз порушили його право на користування та розпорядження земельною ділянкою. Вказана обставина підтверджується із долученої до позовної заяви копії акту виносу меж земельної ділянки від 10 листопада 2016 року. Таким чином, відповідачі виходять за межі прав передбачених статтею 19 ЦК України, тобто їхні дії не можливо кваліфікувати як законний захист нібито порушених їхніх прав. Відповідачі раніше ніколи не зверталися до суду за захистом нібито порушених їхніх прав, однак постійно та систематично перешкоджають йому у встановленні огорожі. Вважає, що існування чіткої та міцної огорожі дозволить йому в подальшому без будь-яких проблем використовувати його земельну ділянку. Стверджує, що відповідачі вже не раз знищували огорожу та межові знаки, і погрожують йому в тому, що при спорудженні огорожі в майбутньому, останні чинитимуть йому перешкоди в цьому. З огляду на це, він зобов?язаний звернутися в суд за захистом своїх порушених прав, як землевласник шляхом усунення перешкод в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою в спосіб зобов?язання відповідачів не чинити йому перешкоди при встановленні та спорудженні огорожі по периметру земельної ділянки площею 0,8300 га з кадастровим номером 2611091501110050047. 

3.4. Позиція відповідача Яремчанської міської ради Івано-Франківської області
Представники відповідача Яремчанської міської ради Івано-Франківської області позовні вимоги позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не визнала. Зазначила, що Відповідачі набули у законний спосіб право власності на земельні ділянки. Спір, який триває багато років між Сторонами стосується визначення меж земельних ділянок. Сторони не можуть дійти згоди по якій межі ставити огорожу, бо не погоджуються з тими межами, які визначені в правоустановлювальних документах. Такі спори вирішують у позасудовому порядку, за участю представників сільської ради та винесенням меж у натурі на місцевості. 

4. Позиція Суду
Суд, вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.
За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
Таким чином, якщо особа вважає, що її права порушуються, не визнаються чи оспорюються, має право на звернення до суду за захистом, а Суд повинен установити, чи порушуються або не визнаються права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні.
Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Щодо позовних вимог  ОСОБА_1 до Микуличинської сільської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним, скасування рішення сільської ради, яким передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером 2611091501:11:005:0058, визнання недійсним державного акту на право власності на цю земельну ділянку.
Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Микуличинської сільської ради народних депутатів від 27.08.1995 року № 35 позивачці ОСОБА_1 було наділено дві земельні ділянки, що розташовані в участку Великі Погари: під сінокіс 2,0 га та під пасовище 1,0га (т.1 а. с. 9-10).
На підставі цього рішення, інженером-землеврядником ОСОБА_5 було складено План Зовнішніх меж земельної ділянки загальною площею 3,0 га, розподіленої на пасовище: 1,0 га; ріллю – 0, 04 га; сінокіс – 1, 95 га; під будівлями 0,01 га (т.1, а. с. 11). В подальшому позивачка оформила право власності з цієї землі на земельну ділянку площею 1, 65 га – для ведення особистого селянського господарства та площею 0, 25 га для обслуговування житлового будинку, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 832955 від 26 травня 2008 року (т.1, а. с. 12).
Земельній ділянці, площею 1, 65 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства присвоєно кадастровий номер 2611091501:11:006:0072.
Під пасовище площею 1, 0 га Позивачка право власності не оформляла, однак, як зазначає в судовому засіданні, продовжувала ним користуватися за цільовим призначенням.
Судом також встановлено, що на підставі рішення сесії Микуличинської сільської ради від 12.10.2007 №1114-14/2007 відповідачці ОСОБА_3 передана у власність земельна ділянка, площею 0, 5707 га, яка розташована у АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства.
На підставі вказаного рішення ОСОБА_3 отримала Державний акт серії ЯЕ №843398 від 29.11.2007 року на право власності на земельну ділянку (т.4 а.с.163).
Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 2611091501:11:005:0058 (т.4, а.с.163 на звороті).
Позивачка ОСОБА_1 зазначає, що вказана земельна ділянка сформована з частини землі, яка була виділена їй під пасовище рішенням виконавчого комітету Микуличинської сільської ради народних депутатів від 27.06.1995 року № 35.
Відповідачка ОСОБА_3 , заперечуючи позов, зазначає, що її земельна ділянка і земельна ділянка Позивачки знаходиться в різних місцях, а тому їхнє накладення неможливе. 
Відповідно до Висновку експерта СП «Західно-Українського Експертно- Консультативного центру» №23 від 25.02.2026 надати відповідь на запитання чи є земельна ділянка ОСОБА_3 з кадастровим номером 2611091501:11:005:0058 частиною земель, виділених ОСОБА_1 рішенням виконавчого комітету Микуличинської сільської ради народних депутатів від 27.06.1995 № 35 «Про вилучення та надання земельних ділянок», неможливо, у зв?язку із відсутністю інформації щодо периметрів та лінійних промірів земельних ділянок, виділених громадянці ОСОБА_1 вказаним рішенням.
Як вбачається з Опису меж у Плані Зовнішніх меж земельної ділянки загальною площею 3,0 га, яка включає пасовище 1, 0 га, наданої позивачці ОСОБА_1 у користування на підставі рішенням виконавчого комітету Микуличинської сільської ради народних депутатів від 27.06.1995 № 35, межівниками позивачки є: від А до Б – дорога загального користування; від Б до В – землі ОСОБА_10 , від В до Д – землі ОСОБА_11 , від ОСОБА_12 , від ОСОБА_13 , від Ж до Д - невжитки (т.1, а. с. 11).
Як вбачається з Плану меж земельної ділянки відповідачки ОСОБА_3 з кадастровим номером 2611091501:11:005:0058 до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №843398 від 29.11.2007 року, межівниками відповідачки є: від А до Б – дорога; від Б до В – землі ОСОБА_14 , від В до Г – землі ОСОБА_15 , від Г до А – землі КНПП (т.1, а. с. 163 на звороті).
Таким чином, з вказаних документів, встановлено, що земельні ділянки Сторін між собою не межують.
Крім того, в ході судового розгляду з`ясовано, що позивачка ОСОБА_1 право власності на землі пасовища площею 1,0 га не оформляла, тобто власником земельної ділянки не є.
Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (частина перша статті 373 ЦК України). Елементом особливої правової охорони землі є норма частини другої статті 14 Конституції про те, що право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону; право власності на землю гарантується Конституцією України (частина друга статті 373 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
На звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).
Звертаючись до суду за захистом свого права власності з позовними вимогами до ОСОБА_3 та Микуличинської сільської ради про визнання незаконним, скасування рішення сільської ради, яким передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером 2611091501:11:005:0058 та визнання недійсним державного акту на право власності на цю земельну ділянку, позивачка ОСОБА_1 не довела, яким чином відповідачами порушено її право власності. 
У зв`язку з цим вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог  ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до Микуличинської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним, скасування рішення сільської ради, яким передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером 2611091501:11:005:0047, визнання недійсним державного акту на право власності на цю земельну ділянку.
Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка площею 1, 6500 га з кадастровим номером 2611091501:11:006:0072 на підставі Державного акту на право власності серії ЯЕ № 832955 від 26.05.2008 року.
Позивачу ОСОБА_4 належить на праві власності земельна ділянка площею 1, 000 га з кадастровим номером 2611091501:07:003:0015 на підставі Державного акту на право власності серії ЯМ № 640084 від 28.12.2012 року.
Відповідачу ОСОБА_2 належить на праві власності земельна ділянка площею 0, 8300 га з кадастровим номером 2611091501:11:005:0047 на підставі Державного акту на право власності серії ЯД № 851587 від 20.06.2007 року.
Всі три земельні ділянки розташовані в с. Микуличині на участку Великі Погари. 
Позивачі стверджують, що Відповідач збільшив площу своєї земельної ділянки із земельної ділянки, яка належить на праві власності позивачу ОСОБА_4 та зніс огорожу, яка зведена позивачами для відмежування їхніх земельних ділянок.
Відповідач заперечує позовні вимоги, посилаючись на те, що це Позивачі чинять йому перешкоді у встановленні огорожі на межі його земельної ділянки.
Судом встановлено, що рішенням Микуличинської сільської ради Яремчанської міськради Івано-Франківської області від 27.02.2007 року № 74-8/2007 затверджено технічну документацію відповідачу у справі ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0, 83 га для ведення особистого селянського господарства на уч. В. Погари та передано у власність.
На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 851587 від 20.06.2007 року (т.4, а. с. 162).
Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 2611091501110050047.
Відповідно до Плану меж земельної ділянки до Державного акту на той час межівниками із земельною ділянкою ОСОБА_2 були: від А до Б – дорога, від Б до В – землі ОСОБА_11 , від В до А – землі Микуличинської сільської ради (т.4, а. с. 162 на звороті).
Судом також встановлено, що рішенням сесії Микуличинської сільської ради від 24.03.2008 року було затверджено технічну документацію ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1,65 га для ведення особистого селянського господарства на участку В. Погари та передано їй цю земельну ділянку в приватну власність. 
На підставі вказаного рішення позивачка ОСОБА_1 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 832955 від 26.05.2008 року (т.4, а. с. 34). 
Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 2611091501110060072.
Відповідно до Плану меж земельної ділянки до Державного акту на той час межівниками із земельною ділянкою позивачки ОСОБА_1 були: від А до Б – землі Микуличинської сільської ради, від Б до В – землі ОСОБА_4 ; від В до Г – землі ОСОБА_16 ; від Г до Д – землі ОСОБА_17 ; від Д до Е – землі ОСОБА_9 ; від Е до Ж – землі Микуличинської сільської ради; від Ж до А - землі Микуличинської сільської ради (т.4, а. с. 34 на звороті).
Крім того, рішенням сесії Микуличинської сільської ради від 24.12.2009 року № 190-29/2009 року ОСОБА_4 затверджено проект відведення та передано в приватну власність земельну ділянку площею 1, 000 га для ведення особистого селянського господарства на участку В. Погари (т.1, а. с. 97).
На підставі вказаного рішення ОСОБА_4 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 640084 від 28.12.2012 року (т.4, а. с. 120). 
Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 2611091501:07:003:0015.
Відповідно до Плану меж земельної ділянки до Державного акту на той час межівниками із земельною ділянкою ОСОБА_4 були: від А до Б – заїзд, від Б до В – землі ОСОБА_2 , від В до Г – землі ОСОБА_11 , від Г до Д - землі ОСОБА_18 , від Д до Е землі ОСОБА_19 , від Е до А землі ОСОБА_1 (т.4, а. с. 35).
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2611091501110050047 та площею 0, 83 га у 2007 році. Тоді ж були сформовані межі цієї земельної ділянки і на той час межівниками Відповідача Позивачі не були. 
Позивачка ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2611091501110060072 та площею 1,65 га у 2008 році. Тоді ж були сформовані межі її земельної ділянки.
Позивач ОСОБА_4  набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2611091501:07:003:0015 та площею 1,000 га у 2012 році. Тоді ж були сформовані межі його земельної ділянки та встановлено, що його земельна ділянка межує із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_2 у точках від Б до В.
Таким чином, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 набув право власності на свою земельну ділянку значно раніше ніж позивачі – у 2007 році, тоді і була сформована його земельна ділянка. 
У свою чергу позивач ОСОБА_1 оформила право власності у 2008 році, а позивач ОСОБА_4 – у 2012 році, тобто пізніше, ніж Відповідач. 
Враховуючи те, відповідач ОСОБА_2 набув право власності на свою земельну ділянку раніше ніж позивачі, то його земельна ділянка не могла бути сформована за рахунок земель позивачів, оскільки останні ще не мали у своїй власності земельних ділянок з кадастровими номерами 2611091501110060072 та 2611091501:07:003:0015.
Зазначене спростовує твердження позивачів про те, що у зв`язку з прийняттям рішення Микуличинської сільської ради Яремчанської міськради Івано-Франківської області від 27.02.2007 року № 74-8/2007, яким передано у приватну власність відповідачу ОСОБА_2 земельну ділянку та видачею Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 851587 від 20.06.2007 року порушено їхнє право власності на вказані вище земельні ділянки.
Захищати чи порушувати можна лише те суб`єктивне право, яке вже реально виникло і належало особі в момент порушення. Якщо право власності на майно чи об`єкт ще не було оформлене або набуте за законом у минулому, то позов про його захист чи визнання порушеним задоволенню не підлягає.
Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов`язаних осіб. Тобто лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюється судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову (Постанова КЦС ВС від 20.03.2024 № 134/154/20 (61-16498 св 23).
Як вбачається із Ситуаційного плану (додаток 1 до висновку судового експерта № 146 від 31.12.2025 року), між земельною ділянкою відповідача ОСОБА_2 з кадастровим номером 2611091501110050047 та земельною ділянкою позивачки ОСОБА_1 з кадастровим номером 2611091501110060072  відсутні будь-які накладення (т.5, а. с. 171).
Відтак, з огляду на те, позивачка ОСОБА_1 набула у власність свою земельну ділянку пізніше від набуття у власність відповідачем ОСОБА_2 своєї земельної ділянки, та зважаючи на відсутність будь-яких накладень між цими земельними ділянками, Судом не встановлено порушень права власності позивачки ОСОБА_1 з боку відповідачів ОСОБА_2 та Микуличинської сільської ради у зв`язку із прийняттям у 2007 році оспорюваного рішення про передачу у власність відповідачу ОСОБА_2 земельну ділянку та оспорюваного державного акту, виданого на підставі цього рішення.
А тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю.
Щодо порушення права власності позивача ОСОБА_4 , то як уже зазначалося, судом встановлено, що земельна ділянка позивача ОСОБА_4 з кадастровим номером 2611091501:07:003:0015 межує із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_2 з кадастровим номером 2611091501110050047.
Відповідач ОСОБА_2 набув право власності на свою земельну ділянку у 2007 році. 
Позивач ОСОБА_1 оформив право власності на земельну ділянку у 2012 році.
Встановлено, що між Сторонами існує спір відносно визначення меж між земельними ділянками.
Судом неодноразово призначалася судова земельно-технічна експертиза на вирішення якої ставилося серед іншого і питання, чи накладаються вказані вище земельні ділянки Сторін одна на одну.
Відповідно до Висновку експерта № 146 від 31.12.2025 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи (питання № 2) присутнє порушення меж та накладення площею 0, 1177 га, земельної ділянки з кадастровим номером 2611091501:07:003:0015, площею 0, 0001 га, яка належить ОСОБА_4 згідно даних Державного акту на право власності серії ЯМ № 640084 від 28.12.2012 року, відповідно до каталогу координат поворотних точок меж земельної ділянки, зазначених у відомостях ДЗК від 21.09.2016, проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 від 2008 року та земельної ділянки з кадастровим номером 2611091501110050047, площею 0, 8300 га, яка належить ОСОБА_2 згідно даних Державного акту на право власності серії ЯД № 851587 від 20.06.2007 року, відповідно до координат поворотних точок меж земельної ділянки, зазначених у відомостях Державного земельного кадастру від 13.10.2021 року; запису Поземельної книги № 007 від 21.09.2015 року. 
У той же час відсутнє порушення меж та накладення земельної ділянки з кадастровим номером 2611091501:07:003:0015, площею 0, 0001 га, яка належить ОСОБА_4 згідно даних Державного акту на право власності серії ЯМ № 640084 від 28.12.2012 року, згідно координат поворотних точок меж земельної ділянки, зазначених у відомостях ДЗК від 13.10.2021 року; записі поземельної книги № 007 від 21.09.2015 року та земельної ділянки з кадастровим номером 2611091501110050047, площею 0, 8300 га, яка належить ОСОБА_2 згідно даних Державного акту на право власності серії ЯД № 851587 від 20.06.2007 року, відповідно до координат поворотних точок меж земельної ділянки, зазначених у відомостях Державного земельного кадастру від 13.10.2021 року; запису Поземельної книги № 007 від 21.09.2015 року (т.5, а. с. 168).
Отже, експерт, за результатами аналізу документацій із землеустрою Сторін, які формувалися за різний період, прийшов до двох висновків: у першому випадку встановив накладення земельних ділянок одна на одну площею 0, 1177 га, у другому випадку – відсутність таких накладень. 
Як вбачається з листа ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 24.07.2019 № 9-9-0.6-4306/0/2-19 06.08.2015 року до відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку 06.08.2015 року вносилися виправлення державним кадастровим реєстратором на підставі заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_4 щодо координат поворотних точок меж земельних ділянок з кадастровими номерами 2611091501110050047 та 2611091501:07:003:0015 (т.4, а. с. 19-22).
Долучено також заяву ОСОБА_2 від 06.08.2015 та заяву ОСОБА_4 від 06.08.2015 (т.4, а. с. 21-22).
Отже, за результатами вказаних виправлень, накладення площ земельних ділянок були усунуті.
Суду не надано жодних доказів про відсутність добровільної волі Сторін стосовно написання таких заяв.
Позивач ОСОБА_4 жодного разу у судове засідання не з`явився та у впродовж розгляду справи не надав письмових пояснень стосовно цієї заяви. Інформація про те, що дії державного реєстратора оскаржувалися позивачем ОСОБА_4 відсутня.
Разом з тим, внесення 06.08.2015 року змін щодо координат поворотних точок меж земельних ділянок Сторін з кадастровими номерами 2611091501110050047 та 2611091501:07:003:0015, розробка документацій, які були предметом досліджень експерта мали місце після набуття відповідачем права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2611091501110050047.
У той же час предметом оскарження у справі є рішенння Микуличинської сільської ради Яремчанської міськради Івано-Франківської області від 27.02.2007 року № 74-8/2007, яким передано у приватну власність відповідачу ОСОБА_2 земельну ділянку та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 851587 від 20.06.2007 року, виданий на підставі вказаного рішення, як такі, що порушують право власності позивача ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером 2611091501:07:003:0015.
Однак, позивачем ОСОБА_4 не доведено яким чином зазначеним рішенням та Державним актом, які прийняті у 2007 році порушено його право власності на земельну ділянку, набуте ним у 2012 році, тобто через п`ять років після прийняття оскаржуваних документів.
На момент прийняття рішення Микуличинською сільською радою Яремчанської міськради Івано-Франківської області від 27.02.2007 року № 74-8/2007, яким передано у приватну власність відповідачу ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером 2611091501110050047 та на час видачі Державного акту на право власності на цю земельну ділянку серії ЯД № 851587 від 20.06.2007 позивач ОСОБА_4 не набув ще права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2611091501:07:003:0015, а тому таке право не могло бути порушене оспорюваними документами, оскільки на час їх прийняття права власності у Позивача на цю земельну ділянку не було.
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц.
Оцінка предмета заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (такий правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 22.09.2022 у справі № 924/1146/21, від 06.10.2022 у справі № 922/2013/21, від 17.11.2022 у справі № 904/7841/21).
При цьому відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19).
У справі, що розглядається, позивач ОСОБА_4 просить визнати незаконним, скасувати рішення сільської ради, яким передано у власність відповідачу ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером 2611091501:11:005:0047 та визнати недійсним державний акт на право власності на цю земельну ділянку як такі, що порушують його право власності на земельну ділянку.
Однак, Позивачем не доведено яким чином оскаржувані правоустановлювальні документи порушили його право власності на земельну ділянку, якого на час їх видачі у нього ще не було.
З огляду на вищевикладене, Суд відмовляє позивачу ОСОБА_4 у задоволенні позову. 
Відтак, керуючись зазначеними вище положеннями законодавства, проаналізувавши пояснення сторін, долучені до справи докази, у їх сукупності, логічному взаємозв`язку та в контексті принципу «достатності доказів», Суд приходить до висновку, що Стороною Позивачів за первісним позовом не доведено порушення їхнього права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 2611091501110060072 та 2611091501:07:003:0015 на час набуття у приватну власність відповідачем ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером 2611091501110050047, у зв`язку із прийняттям рішення Микуличинської сільської ради Яремчанської міськради Івано-Франківської області від 27.02.2007 року № 74-8/2007, яким передано у приватну власність відповідачу ОСОБА_2 земельну ділянку та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 851587 від 20.06.2007 року.
Також, не підлягають задоволенню і позовні вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом з підстав їх недоведеності та необґрунтованості.
Відтак, на основі повно і всебічно досліджених матеріалів справи, оцінки належності, допустимості, достовірності, а також достатності долучених до неї доказів і їх взаємного зв`язку між собою, Суд приходить до висновку, що в задоволенні первісних та зустрічного позовів слід відмовити.
Керуючись статтями 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, Суд,

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Микуличинської сільської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним, скасування рішення сільської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку - відмовити.
У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до Микуличинської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування про передачу у приватну власність земельної ділянки, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку - відмовити.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні правом власності - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин.
Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін:
Позивач 1: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;
Позивач 2: ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 ;
Відповідач 1: Яремчанська міська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області, зареєстроване місце проживання: 78590, м. Яремче, вул. Свободи, 266, Надвірнянського району Івано-Франківської області; 
Відповідач 2: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: 78590, с. Микуличин, участок Заголиця, Надвірнянського району, Івано-Франківської області;
Відповідач 3 за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: 78590, с. Микуличин, участок Заголиця, Надвірнянського району, Івано-Франківської області.
Повний текст рішення складено 29.07.2026.

Суддя:        Марія ОСТАП`ЮК