Справа № 683/1350/26
2/683/1233/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року м. Старокостянтинів 

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області 

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.
секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №683/1350/26, 2/683/1233/2026 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У квітні 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що 24 липня 2025 року сторони уклали в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії №1579-7063, за умовами якого товариство надало ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 15000 грн., строк кредитування - 300 днів, базовий період – 14 днів, комісія за видачу кредиту – 20% від суми кредиту, знижена процентна ставка – 0,90% в день, стандартна процентна ставка – 1,00% в день. 
За умовами додаткової угоди №1 від 27 липня 2025 року до договору про відкриття кредитної лінії №1579-7063 від 24 липня 2025 року сторони домовились про надання відповідачці додаткових коштів у кредит в сумі 3000 грн.
На підставі додаткової угоди №2 від 15 серпня 2025 року до договору про відкриття кредитної лінії №1579-7063 від 24 липня 2025 року сторони домовились про надання відповідачці додаткових коштів у кредит в сумі 2900 грн.
У свою чергу, ОСОБА_1 отримала кредитні кошти та зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та комісію. 
Однак, відповідачка належним чином не виконує своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та сплати процентів, у зв`язку із чим станом на 02 березня 2025 року утворилась заборгованість в розмірі 57366,01 грн., з яких: 18801,88 грн. – заборгованість за кредитом, 31886,51 грн. – заборгованість за нарахованими процентами, 6677,62 грн. – заборгованість за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України. 
Вказану заборгованість у розмірі 57366,01 грн. позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. 
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 травня 2026 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
У судове засідання позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, свого представника не направив, натомість подав клопотання про розгляд справи у відсутності представника. 
Відповідачка ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилась, причини неявки суду не повідомила.
Однак, у визначений судом строк ОСОБА_1 подала відзив, у якому просить у задоволенні позову відмовити. Відповідачка не заперечує факту укладення кредитного договору та додаткових угод до нього та підтверджує факт отримання кредиту у розмірі 20900 грн. Проте, не погоджується із розміром заборгованості, яка нарахована позивачем. Зокрема, вказує, що нарахування процентів на підставі ст.625 ЦК України у розмірі 10450 грн. є неправомірним, оскільки здійснене у період дії в Україні воєнного стану. Щодо нарахування процентів за користування кредитом в розмірі 40427,80 грн., то просить врахувати, що вона є дружиною військовослужбовця ОСОБА_2 , а тому в силу п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за користування кредитом їй не нараховуються. Також вважає неправомірним нарахування їй комісії в розмірі 3000 грн. за надання кредиту та вважає умови договору про встановлення комісії за надання кредиту нікчемними. Враховуючи, що поверненню підлягають лише отримані нею кредитні кошти в розмірі 20900 грн., а до подання позову нею сплачено за кредитним договором 17411,79 грн., тому вважає, що її заборгованість на дату подачі позову становить 3488,21 грн. Після подання позову вона сплатила решту заборгованості у розмірі 3488,21 грн., на підтвердження чого додала до відзиву квитанцію від 22 травня 2026 року, тому вважає, що заборгованість за кредитним договором відсутня.
Правом на подачу відповіді на відзив позивач не скористався. 
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 24 липня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1579-7063 продукту «MaxiKasa», за умовами якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надало відповідачці кредит у розмірі 15000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредитні кошти та сплатити нараховані проценти відповідно до графіка платежів (п.2.1, 2.2, 3.1, 4.1, 4.2 кредитного договору). 
Пунктом 4.10 кредитного договору встановлено, що кредит надається строком на 300 календарних днів з моменту перерахування коштів; дата повернення (виплати) кредиту – 19 травня 2026 року. 
Згідно з пунктами 4.3-4.6, 10.1, 10.2 кредитного договору плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. Тип процентної ставки за користування кредитом – фіксована. Процентна ставка за користування кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, зазначених у цьому договорі (програма лояльності), може надаватись можливість скористатись кредитом за зниженою процентною ставкою. Базовий період складає 14 календарних днів. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за стандартною процентною ставкою 1,00% за кожен день користування кредитом. Вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою процентною ставкою розмір якої становить 0,90% за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору. 
У п.4.7 договору сторони передбачили, що комісія за видачу кредиту становить 20% від суми виданого кредиту. 
24 липня 2025 року об 11 год. 47 хв. ОСОБА_1 підписала електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А9623», а ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 24 липня 2025 року об 11:47 перерахувало суму кредиту в розмірі 15000 грн. на вказану відповідачем платіжну картку № НОМЕР_1 за допомогою системи EasyPay.
27 липня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1579-7063, за умовами якої ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надало відповідачці у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 3000 грн., після чого ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредитодавцю грошові кошти в розмірі 18000 грн. Сторони домовились продовжити строк кредитування на 3 днів, внаслідок чого з моменту укладення додаткової угоди строк кредитування за договором становить 302 днів, дата повернення кредиту – 22 травня 2026 року, розмір процентів за користування кредитними коштами залишився незмінним. У п.2.6 додаткової угоди сторони передбачили, що комісія за видачу додаткових коштів не сплачується. 
27 липня 2025 року о 10 год. 36 хв. ОСОБА_1 підписала додаткову угоду шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А0361», а ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 27 липня 2025 року о 10:36 перерахувало суму кредиту в розмірі 3000 грн. на вказану відповідачкою платіжну картку № НОМЕР_1 за допомогою системи EasyPay.
Крім того, 15 серпня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено ще одну додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1579-7063, за умовами якої ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надало відповідачці у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 2900 грн., після чого ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредитодавцю грошові кошти в розмірі 20900 грн. Сторони домовились продовжити строк кредитування на 19 днів, внаслідок чого з моменту укладення додаткової угоди строк кредитування за договором становить 321 днів, дата повернення кредиту – 10 червня 2026 року, розмір процентів за користування кредитними коштами залишився незмінним. У п.2.6 додаткової угоди сторони передбачили, що комісія за видачу додаткових коштів не сплачується. 
Із розрахунку заборгованості за договором кредиту вбачається, що за період з 24 липня 2025 року по 02 березня 2026 року ОСОБА_1 внесла на погашення кредиту 17411,79 грн., зокрема, 11.08.2025 – 7389,35 грн., 28.08.2025 – 2196,36 грн., 30.08.2025 – 2000,08 грн., 11.09.2025 – 2541,38грн., які були зараховані на повне погашення комісії, частини процентів та частини тіла кредиту. Більше у цей період ОСОБА_1 будь-яких коштів на погашення заборгованості не вносила.
У зв`язку із неналежним виконанням відповідачкою умов кредитного договору 05 березня 2026 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» направило ОСОБА_1 письмову вимогу про дострокове повернення кредиту, яка залишилась не виконаною.
Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 02 березня 2026 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 57366,01 грн., з яких: 18801,88 грн. - заборгованість за кредитом, 31886,51 грн. – заборгованість за нарахованими процентами, 6677,62 грн. – заборгованість за процентами річних, нарахованих на підставі ст.625 ЦК України.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Як передбачено частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Із положень частини третьої статті 11 Закону України від 03 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №675-VIII) слідує,що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону №675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
За змістом частини шостої статті 11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
За змістом статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних
прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Досліджені судом докази вказують на те, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір та додаткові угоди до нього, які підписані сторонами електронним підписом. ОСОБА_1 підписала цей договір та додаткові угоди одноразовими ідентифікаторами (одноразовими паролями), направленими товариством на телефонний номер відповідачки. При укладанні кредитного договору відповідачкою вчинено ряд дій, без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. 
Отже, сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредитного ліміту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.
На виконання умов кредитного договору ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» перерахувало грошові кошти трьома платежами: 15000 грн., 3000 грн. та 2900 грн. на банківську платіжну карту ОСОБА_1 , яка самостійно внесла до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства номери своєї платіжної картки. 
Факт отримання кредитних коштів на загальну суму 20900 грн. ОСОБА_1 не заперечує. 
Із розрахунку заборгованості за договором кредиту, наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», вбачається, що за період з 24 липня 2025 року по 02 березня 2026 року ОСОБА_1 на погашення заборгованості по кредиту сплатила 17411,79 грн., які були зараховані на погашення комісії в розмірі 3000 грн., частини тіла кредиту та процентів, у зв`язку із чим станом на 02 березня 2026 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становила 57366,01 грн., з яких: 18801,88 грн. - заборгованість за кредитом, 31886,51 грн. – заборгованість за нарахованими процентами, 6677,62 грн. – заборгованість за процентами річних, нарахованих на підставі ст.625 ЦК України.
Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 27 березня 2024 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії

НОМЕР_2 , виданого 27 березня 2024 року Старокостянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Чоловік ОСОБА_1 – ОСОБА_2 з 14 травня 2023 року є військовослужбовцем Збройних Сил України, з 31 липня 2025 року перебуває на посаді командира екіпажу військової частини НОМЕР_3 у званні молодший сержант, що підтверджується відповідними записами у його військовому квитку серії НОМЕР_4 від 20 січня 2024 року. Крім того, ОСОБА_2 з 26 березня 2024 року має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 .
Згідно з частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону України від 11 квітня 2024 року №3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (набрала законної сили 18 травня 2024 року), військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Особливий період – це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абзац тринадцятий частини першої статті 1 Закону України «Про оборону України»).
В Україні діє воєнний стан, який був введений в дію відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, та з того часу по даний неодноразово продовжувався Указами Президента України, затвердженим Законами України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».
Воєнний стан на території України діє і на час розгляду даної цивільної справи.
Як вбачається із матеріалів справи, кредитний договір між сторонами було укладено 24 липня 2025 року. Строк, на який надавався кредит позичальнику з урахуванням додаткових угод - 321 календарних днів, дата повернення (виплати) кредиту – 10 червня 2026 року.
З огляду на зазначене, починаючи з 24 липня 2025 року по дату повернення кредиту, в період виконання умов кредитного договору на відповідачку поширювалися пільги, передбачені вищезазначеною нормою Закону, у зв`язку з чим, підстави для стягнення нарахованих процентів за період з 24 липня 2025 року по 02 березня 2026 року відсутні.
Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просило також стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 6677,62 грн. заборгованості за процентами річних відповідно до ст.625 ЦК України, яка нараховані за період з 26.09.2025 по 13.10.2025. 

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.
Однак, згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Із зазначеного слідує, що законодавцем звільнено позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року та такі нарахування підлягають списанню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо стягнення заборгованості по відсотках, нарахованих відповідно до ст.625 ЦК України, в розмірі 6677,62 грн. задоволенню не підлягає. 
З урахуванням викладеного, у позивача не було правових підстав також стягувати з ОСОБА_1 нараховані відповідно до ст.625 ЦК України відсотки у період з 10.08.2025 по 11.08.2025 в сумі 720 грн. та за період з 29.08.2025 по 05.09.2025 в сумі 3052,38 грн., які були погашені за рахунок сплачених ОСОБА_1 коштів. 
Щодо доводів відповідачки про нікчемність умов кредитного договору в частині встановлення комісії за надання кредиту та неправомірне нарахування такої комісії в розмірі 3000 грн. на увагу не заслуговують з наступних підстав. 
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року в справі № 496/3134/19).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п.4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 11 лютого 2021 року №16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Відповідно до пункту 5 вище зазначених Правил кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил.
Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил).
Таким чином, така форма витрат, як комісія за надання кредиту, існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Аналізуючи умови кредитного договору від 24 липня 2025 року, суд зазначає, що не спростовано доводами відповідачки правомірність дій позивача щодо встановлення комісії за надання кредиту, що включена до графіку платежів за договором, оскільки укладеним між позивачем та відповідачкою кредитним договором, передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про правомірність нарахування ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за комісії за надання кредиту у розмірі 3000 грн.
Що стосується комісії за обслуговування кредиту, то такий вид комісії умовами кредитного договору від 24 липня 2025 року не передбачений і позивачем не нараховувався. 
Отже, за встановлених судом обставин згідно кредитного договору від 24 липня 2025 року відповідачка ОСОБА_1 зобов`язана була повернути ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» тіло кредиту в розмірі 20900 грн. та комісію за надання кредиту у розмірі 3000 грн., а всього 23900 грн. 
Із розрахунку заборгованості за договором кредиту, наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», вбачається, що за період з 24 липня 2025 року по 02 березня 2026 року ОСОБА_1 на погашення заборгованості за кредитом сплатила 17411,79 грн., які були частково зараховані позивачем в рахунок погашення процентів, нарахованих на підставі ст.625 ЦК України, процентів за користування кредитом та тіла кредиту, а також повністю на погашення комісії за надання кредиту. 
Однак, на підставі частини 15 статті 14 Закону №2011-ХІІ позивач не мав права нараховувати ОСОБА_1 проценти за користування кредитом за договором кредиту №1579-7063 від 24 лютого 2025 року, а також на підставі пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України не мав права нараховувати та стягувати проценти, нараховані на підставі ст.625 ЦК України. 
Отже, сплачені ОСОБА_1 за період з 24 липня 2025 року по 02 березня 2026 року грошові кошти в сумі 17411,79 грн. слід зарахувати на погашення комісії (3000 грн.) та тіла кредиту (20900 грн.). Таким чином, станом на 02 березня 2026 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становила 6488,21 грн. (23900 – 17411,79).
Після подачі позову до суду ОСОБА_1 22 травня 2026 року сплатила на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 3488,21 грн. на погашення заборгованості, що підтверджується доданою до відзиву квитанцією від 22.05.2026 року.

Факт отримання вказаних коштів від ОСОБА_1 відповідач не заперечував. 
Таким чином, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 3000 (6488,21 – 3488,21) грн. заборгованості за договором кредиту №1579-7063 від 24 лютого 2025 року.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18.
Як вбачається з матеріалів справи, 08 квітня 2026 року між Адвокатським об`єднанням «Правовий Баланс» та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» укладено договір про надання професійної правничої допомоги, у п.4.3 якого сторони передбачили, що розмір гонорару за підготовку позовних заяв є фіксованим та складає 5000 грн. за одну позовну заяву. 
На підставі додаткової угоди від 28 квітня 2026 року до договору про надання професійної правничої допомоги від 08 квітня 2026 року, сторони внесли зміни до п.4.3 договору та визначили, що розмір гонорару за підготовку позовних заяв є фіксованим та складає 10000 грн. за одну позовну заяву. Вказані угода набирає чинності з 28 квітня 2026 року. 
Згідно рахунку-фактури №Р-0003329 від 27 квітня 2026 року вбачається, що вартість наданих Адвокатським об`єднанням «Правовий Баланс» юридичних послуг щодо підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №1579-7063 становить 10000 грн. 
Однак, станом на 27 квітня 2026 року пункт 4.3 договору про надання професійної правничої допомоги діяв у старій редакції, яка визначала фіксований гонорар за підготовку однієї позовної заяв у розмірі 5000 грн. У новій редакції вказаний пункт договору почав діяти з 28 квітня 2026 року. 
Отже, зважаючи на складність справи, а саме, предмет доказування, необхідність збору доказів, складність застосування норм права, обсягу поданих заяв по суті справи та інших процесуальних документів у даній справі, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу слід визначити в сумі 5000 грн., що відповідає умовам договору про надання професійної правничої допомоги в редакції, чинній станом на 27 квітня 2026 року, та є співмірним із обсягом наданих послуг. 
Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 57366,01 грн., а задоволено на суму 3000 грн., тобто на 5,23% (3000 х 100 : 57366,01). 
За таких обставин з відповідачки на користь позивача слід стягнути 139,24 грн. (2662,40 грн. х 5,23%) судового збору. 
Крім того, з відповідачки підлягають також стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено на 5,23%, то до стягнення підлягає 261,50 грн. (5000 х 5,23%) витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 260-263 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №1579-7063 від 24 липня 2025 року в розмірі 3000 грн., а також 139,24 грн. судового збору та 261,50 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
В решті позову відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», місцезнаходження: бульвар Лесі Українки,26, офіс 407 м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ 38548598.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 

Текст рішення складено 13 липня 2026 року.

Суддя: