Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Справа № 173/76/26
Номер провадження2/173/833/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

10 вересня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Челюбєєва Є.В., за участі секретаря Салтикової С.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справуза позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом.
Позов обґрунтовано тим, що 28.03.2025 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем в електронній формі укладено договір про відкриття кредитної лінії №1532-4812, підписаний одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог законодавства про електронну комерцію.
Позивач виконав свої зобов`язання за договором, перерахувавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 24500 грн. Відповідач отримав кредитні кошти та здійснював часткове погашення заборгованості, однак у подальшому належним чином умови договору не виконав, кредит та нараховані проценти у повному обсязі не повернув.
У зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору позивач просить стягнути з нього заборгованість станом на 21.10.2025 у загальному розмірі 86509,19 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою кредиту - 24500 грн, процентами за користування кредитом - 46942 грн, процентами, нарахованими відповідно до ст. 625 ЦК України,- 12250 грн та комісією - 2817,19 грн, а також витрати зі сплати судового збору.
Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що з позовними вимогами не погоджується, посилаючись на необґрунтованість нарахованої комісії та процентів. Вказала, що комісія за надання кредиту у розмірі 4900 грн є нікчемною, а вимоги про стягнення процентів, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України, суперечать п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на період дії воєнного стану. Також зазначила про неспівмірність нарахованих процентів у розмірі 46942 грн сумі отриманого кредиту 24500 грн та просила суд зменшити їх розмір до 12250 грн з урахуванням сплачених відповідачем 5169,81 грн, визначивши до стягнення не більше 7080,19 грн. У зв`язку з цим просила позов задовольнити частково.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити частково з таких підстав.
Судом встановлено, що 28.03.2025 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про відкриття кредитної лінії №1532-4812, який підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
За умовами кредитного договору Кредитодавець надав Позичальнику кредит у розмірі 24500.00 грн строком на 300 календарних днів, з датою повернення 21.01.2026. Кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на банківський рахунок (електронний платіжний засіб) Позичальника.
Базовий період за договором становить 14 календарних днів. Позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитом та комісію за його видачу у строки, визначені графіком платежів. Повернення суми кредиту здійснюється протягом останніх восьми базових періодів строку кредитування відповідно до графіка платежів.
Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 1.00% за кожен день користування кредитом. Комісія за видачу кредиту становить 20.00% від суми виданого кредиту та нараховується у день його видачі.
Договором передбачено програму лояльності, відповідно до якої Позичальнику надається можливість користуватися кредитом за зниженою процентною ставкою. Згідно з п.10.2 договору знижена процентна ставка становить 0.90% за кожен день користування кредитом та застосовується з першого дня користування кредитом протягом усього строку дії договору за умови своєчасної та повної сплати процентів, комісії та платежів з повернення кредиту відповідно до графіка за зниженою ставкою.
У разі невиконання Позичальником зазначених умов з наступного дня після порушення нарахування процентів здійснюється за стандартною ставкою 1.00% до повного погашення відповідної заборгованості. Після повного погашення простроченої заборгованості застосування зниженої ставки відновлюється з наступного дня.
Позичальник має право достроково повністю або частково повернути кредит. При повному достроковому поверненні підлягають сплаті сума неповернутого кредиту, несплачена комісія та проценти за фактичний строк користування кредитом. Часткове дострокове повернення здійснюється в порядку, передбаченому договором та графіком платежів.
Відповідно до договору №1532-4812 від 28.03.2025 відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
На виконання умов договору ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» перерахувало відповідачу кредитні кошти в розмірі 24500,00 грн шляхом їх зарахування 28.03.2025 на платіжну картку № НОМЕР_1 . Номер транзакції в системі EasyPay - 1581347903.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором №1532-4812 від 28.03.2025станом на 21.10.2025 загальна сума заборгованості становить 86509,19 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою кредиту - 24500 грн, процентами за користування кредитом - 46942 грн, процентами, нарахованими відповідно до ст. 625 ЦК України- 12250 грн та комісією - 2817,19 грн. Всього позичальником сплачено 5169,81 грн.
Позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту згідно з умовами договору №1532-4812 від 28.03.2025 та погашення заборгованості, в якій зазначено про наявність простроченої заборгованості за кредитом, процентами, комісією та нарахованими сумами за ст.625 ЦК України у загальному розмірі 86509,19грн.
Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.
Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та погодженні його умов з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, принципів розумності та справедливості.
Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а зміст договору становлять погоджені сторонами умови та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди щодо всіх його істотних умов.
Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом оферти та її акцепту, а електронний договір, підписаний електронним підписом, у тому числі одноразовим ідентифікатором, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, договір, укладений в електронній формі із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є належною письмовою формою правочину.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання процентів від суми позики, а згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати визначаються договором.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом включають, зокрема, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом належать, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням кредиту.
З наданих позивачем доказів убачається, що позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти, тоді як відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, отримані кошти та передбачені договором платежі у встановлені строки не повернув, унаслідок чого утворилася заборгованість.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України у разі порушення позичальником зобов`язання щодо повернення кредиту кредитор має право вимагати повернення заборгованості за тілом кредиту, сплати належних процентів та комісії.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за договором про відкриття кредитної лінії надало відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти, однак відповідач обов`язку щодо їх повернення належним чином не виконав, заборгованість за тілом кредиту, процентами та комісією підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Водночас суд не погоджується з доводами позивача щодо правомірності нарахування процентів річних на підставі статті 625 ЦК України, тобто за прострочення виконання зобов`язання, з огляду на таке.
17 березня 2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-IX від 15 березня 2022 року, яким, зокрема, було внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України та доповнено його пунктом 18, що встановлює правила звільнення позичальника від відповідальності у разі прострочення виконання ним своїх зобов`язань.
Так, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи зазначене, вимога позивача про стягнення заборгованості за процентами річних на підставі статті 625 ЦК України задоволенню не підлягає.
Разом із тим суд відхиляє доводи представника відповідача щодо нікчемності умови кредитного договору про сплату комісії, а також щодо неспівмірності нарахованих процентів за користування кредитом, виходячи з такого.
Щодо доводів представника відповідача про нікчемність умови договору щодо сплати комісії суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти на умовах, визначених договором. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 та частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом можуть включатися комісії кредитодавця, пов`язані з наданням кредиту.
У пункті 4.7 договору №1532-4812 від 28.03.2025 сторонами прямо погоджено комісію за видачу кредиту у розмірі 20 % від суми кредиту, що становить 4900,00 грн. Відповідач, укладаючи договір та підписуючи його одноразовим ідентифікатором, погодився з його умовами. Доказів того, що відповідна умова не була доведена до його відома або не була складовою договору, матеріали справи не містять.
Посилання представника відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 суд вважає безпідставним, оскільки у зазначеній справі йшлося про плату за надання інформації про стан кредитної заборгованості, яку відповідно до статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець зобов`язаний надавати споживачу безоплатно. У даній справі комісія погоджена сторонами саме як плата за видачу кредиту та прямо передбачена договором.
За таких обставин суд не вбачає правових підстав для визнання пункту 4.7 договору нікчемним та вважає вимогу про стягнення 2817,19 грн комісії обґрунтованою.
Щодо доводів про неспівмірність процентів за користування кредитом суд зазначає, що відповідно до статей 1048, 1054, 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати визначаються договором. Укладеним між сторонами договором передбачено стандартну процентну ставку у розмірі 1 % за кожен день користування кредитом та знижену ставку 0,90 % за умови належного виконання позичальником договірних зобов`язань.
Доказів того, що позивач застосовував процентну ставку, не передбачену договором, або здійснив неправильний розрахунок процентів, відповідачем не надано. Саме по собі співвідношення нарахованих процентів із сумою отриманого кредиту не є достатньою підставою для їх довільного зменшення.
Посилання представника відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 суд вважає необґрунтованим, оскільки наведена правова позиція стосується можливості зменшення процентів річних як міри відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, тоді як у даній справі 46942,00 грн є процентами за користування кредитом, тобто платою за користування наданими коштами.
Не є підставою для зменшення процентів і посилання відповідача на пункт 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ця норма не встановлює правила про автоматичне обмеження процентів за користування кредитом 50 відсотками суми отриманого кредиту.
Суд також враховує постанову Верховного Суду від 12.02.2025 у справі №679/1103/23, на яку посилається представник відповідача, однак зазначає, що висновки суду у кожній справі мають ґрунтуватися на встановлених конкретних обставинах. У цій справі позивачем надано розрахунок заборгованості, у якому зазначено складові заборгованості та враховано здійснений відповідачем платіж, тоді як відповідачем не надано контррозрахунку, який би спростовував кількість днів користування кредитом, застосовану процентну ставку чи арифметичну правильність нарахувань.
Крім того, погоджена сторонами стандартна ставка 1 % за день не перевищує встановленого законом граничного розміру денної процентної ставки за споживчим кредитом. Обставин, які б свідчили про введення відповідача в оману щодо розміру процентів, строку кредитування чи загальної вартості кредиту, судом не встановлено.
Відтак запропонований відповідачем розмір процентів 12250,00 грн визначений без посилання на норму закону чи умову договору, яка б встановлювала саме такий максимальний розмір. Підстав для зменшення договірних процентів суд не вбачає.
Таким чином, заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 46942,00 грн підлягає стягненню з відповідача.
З урахуванням того, що вимоги про стягнення 12250,00 грн процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, задоволенню не підлягають, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню, становить 74259,19 грн, а саме: 24500,00 грн заборгованості за основною сумою кредиту, 46942,00 грн процентів за користування кредитом та 2817,19 грн комісії.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню. 
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2285,39 грн, що становить пропорційну задоволеним вимогам частину сплаченого позивачем судового збору (74259,19 / 86509,19 ? 2662,40).
Керуючись ст. 12,13,81,141,259,263-265,268,273,280, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд.26 офіс 407, ЄДРПОУ 38548598) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором– задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором у розмірі 74259 (сімдесят чотири тисячі двісті п`ятдесят дев`ять) грн 19 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2285 (дві тисячі двісті вісімдесят п`ять) грн 39 коп.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту.

Суддя:           Є.В. Челюбєєв