Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 року        м. Рівне

Справа № 555/616/26
Провадження № 33/4815/784/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю: секретаря судового засідання – Міщук Л.А., 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника – Білоконя Р.А.,
потерпілого – ОСОБА_2 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Білоконя Р.А. поданою в інтересах ОСОБА_1 на постанову Березнівського районного суду Рівненської області від 05 червня 2026 року, –

ВСТАНОВИВ:

 
Постановою Березнівського районного суду Рівненської області від 05 червня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
З матеріалів справи вбачається, що 15 березня 2026 року о 23 год. 50 хв. в с. Тишиця по вул. Незалежності, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820 та від проходження такого огляду в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Крім того, 15 березня 2026 року о 23 год. 50 хв. в с. Тишиця по вул. Незалежності ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив її місце, чим порушив вимоги п. 2.10а Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.
Також, 15 березня 2026 року о 23 год. 50 хв. в с. Тишиця по вул. Незалежності ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_1 , під час зустрічного роз`їзду не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем AUDI A6, номерний знак НОМЕР_2 , який рухався назустріч та належить ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.3 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Постановою Березнівського районного суду Рівненської області від 05 червня 2026 року справу №555/616/26 (провадження №3/555/242/26) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.1 30 КУпАП; справу №555/617/26 (провадження №3/555/243/26) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП; справу №555/618/26 (провадження №3/555/244/26) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП об`єднано в одне провадження. 
В поданій апеляційній скарзі захисник Білоконь Р.А. просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, ухваленою з істотним порушенням норм матеріального і процесуального права, оскільки суд неповно з`ясував обставини справи, неправильно оцінив докази та безпідставно дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП.
Вказує, що працівниками поліції було істотно порушено встановлений законом порядок проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки вимогу про проходження такого огляду висунуто не на місці зупинки транспортного засобу та не в закладі охорони здоров`я, а за місцем проживання апелянта після дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, направлення на медичний огляд було оформлено після спливу двогодинного строку, визначеного законодавством, у зв`язку з чим така процесуальна дія, на думку апелянта, є недійсною, а відмова від виконання незаконної вимоги не утворює складу адміністративного правопорушення.
Доводить, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди. Зазначає, що відеозапис не фіксує факту керування автомобілем, працівники поліції безпосередньо не спостерігали рух транспортного засобу, а їхні показання ґрунтуються лише на припущеннях. При цьому суд поклав в основу постанови показання потерпілого, який є заінтересованою особою, та протокол про адміністративне правопорушення, який сам по собі не може вважатися достатнім доказом вини.
Вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував положення КУпАП, безпідставно визнав належними та допустимими докази сторони обвинувачення, не дослідив належним чином відеозаписи та інші матеріали справи, проігнорував принцип презумпції невинуватості, а також неправильно застосував практику Європейського суду з прав людини, чим порушив право апелянта на справедливий судовий розгляд.
Заслухавши доводи захисника Білоконя Р.А.на підтримання апеляційної скарги, думку потерпілого ОСОБА_2 про залишення постанови місцевого суду без змін, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Приписами статей 251, 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
На думку апеляційного суду, розглянувши вказану справу, суддя місцевого суду дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Частиною першою ст. 130 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно зі статтею 122-4 КУпАП, відповідальність настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Статтею 124 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна,
Факт скоєння ОСОБА_1 вказаних правопорушень за обставин, викладених у постанові місцевого суду, підтверджується дослідженими в судовому засіданні: протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №616018 від 16 березня 2026 року, ЕПР1 №616015 від 16 березня 2026 року, ЕПР1 №616009 від 16 березня 2026 року (а.с. 1; 24, 32); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (а.с. 2); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до медичного закладу, згідно якого вказаний огляд також не проводився у зв`язку з відмовою водія (а.с. 3); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в яких вони зазначили, що 15 березня 2026 року ОСОБА_4 скоїв ДТП та покинув місце події (а.с. 36, 37); рапортом поліцейського СРПП ВП № 4 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області сержанта поліції Федаса М. (а.с. 7); схемою місця ДТП від 15 березня 2026 року (а.с. 33); відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі (файл 0043, час 04:40).
Апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушень, складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.
Доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. 
Як вбачається з матеріалів справи та відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, після прибуття на місце дорожньо-транспортної пригоди працівниками поліції було встановлено, що саме ОСОБА_1 причетний до вказаної пригоди, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Від проходження огляду як на місці із застосуванням спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився, про що складено відповідні процесуальні документи. Самі по собі доводи про час оформлення направлення на медичний огляд не спростовують факту відмови від проходження огляду на законну вимогу працівників поліції.
Не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги про недоведеність факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 . 
Зокрема, під час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_2 підтвердив, що особисто бачив, як автомобілем VOLKSWAGEN GOLF керував саме ОСОБА_1 , оскільки знає його особисто, вони проживають в одному населеному пункті. Потерпілий детально описав обставини дорожньо-транспортної пригоди, повідомив, що саме ОСОБА_1 після зіткнення залишив місце пригоди, а згодом телефонував йому з метою врегулювання ситуації. Показання потерпілого є послідовними, узгоджуються з іншими матеріалами справи та обґрунтовано покладені судом в основу висновку про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. При цьому чинне законодавство не вимагає, щоб працівники поліції безпосередньо спостерігали факт керування, якщо він підтверджується сукупністю інших належних і допустимих доказів.
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст. 33, 36, 38 КУпАП в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст. 23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. 6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Березнівського районного суду Рівненської області від 05 червня 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника Білоконя Р.А. – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду     О.І. Полюхович