Справа № 351/228/26 
Провадження № 22-ц/4808/1117/26 
Головуючий у 1 інстанції СЕГІН І. . 
Суддя-доповідач Луганська 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2026 року м. Івано-Франківськ 
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Луганської В.М.
суддів - Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,
за участю секретаря - Кузів А.В.
учасники справи
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал»
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» 
на заочне рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2026 року, ухвалене судом у складі судді Сегіна І.Р.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:
У лютому 2026 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначило, що 25.11.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , був укладений кредитний договір № 1547024, згідно з умовами якого відповідач отримав 12 000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору.
30 квітня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-30042021, згідно якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Авентус Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №1547024 від 25.11.2019 року.
Сума заборгованості відповідача відповідно до виписки з особового рахунку а також відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-30042021 від 30.04.2021 року становить 37 272,00 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 12 000,00 грн, заборгованість за процентами - 25 272,00 грн.
У зв`язку з викладним, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №1547024 від 25.11.2019 року в загальному розмірі 37 272,00 грн, судові витрати зі сплати сдового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрати на правничу професійну допомогу в розмірі 8 000 грн.

Заочним рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2026 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» звернулось до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції заочне рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2026 року скасувати та ухвлити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» задовольнити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1547024 від 25.11.2019 року. Підписавши даний договір в електронній формі з використанням електронного підпису через одноразовий ідентифікатор відповідач підтвердив отримання та був ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи із обраних умов кредитування.
Відповідно до пп. 1.3 та 1.3.2 договору сторони погодили стандартну фіксовану процентну ставку у розмірі 1,80 % на день від суми кредиту та можливість застосування зниженої процентної ставки 0,90% , яка є спеціальною умовою та підлягає застосуванню виключно у разі належного виконання споживачем зобов`язань, визначених п. 1.3.1 Договору, а саме - за умови повного погашення кредитної заборгованості у строк, встановлений пунктом 1.2 Договору.
Посилається на те, що умовами кредитного договору передбачено пролонгацію строку кредиту відповідно п. 1.6., 1.7, а саме у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі та у встановлений строк, клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики, шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання Товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, заява клієнта про продовження строку користування позикою вважається поданою. 
Після вчинення клієнтом дій згідно з пунктом 1.6. цього Договору, та у разі якщо залишок суми позики складає не менше ніж 400 гривень, Товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування позикою. Новий строк користування позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення клієнтом дій згідно з пунктом 1.6. цього договору та дорівнює 30 днів. Нова дата повернення позики відображається у особистому кабінеті Клієнта. Протягом нового строку користування позикою проценти (відсотки) нараховуються за стандартною процентною ставкою.
Скаржник зазначає, що згідно розрахунку заборгованості відповідач 25.12.2019 року здійснив платіж в розмірі 3240,00 грн - суму нарахованих відсотків на поточну дату, чим продовжила строк користування кредитними коштами відповідно до п.1.6. Кредитного договору.
Наступні платежі теж були внесенні зі сплином строку 30 днів, а саме : 25.12.2019 року на суму 3240,00 грн; 20.01.2020 року на суму 2000,00 грн; 24.01.2020 року на суму 4480,00 грн; 24.01.2020 року на суму 6480,00 грн; 25.03.2020 року на суму 6480,00 грн; 26.04.2020 року на суму 6480,00 грн, у зв`язку з чим було продовжено строк користування кредитними коштами.
Вважає висновок суду про те, що відповідачем було сплачено коштів 29160,00 грн, у зв`язку з чим безпідставно сплачені кошти за відсотками врахував у погашення тіла кредиту, передчасним та необґрунтованим, оскіьки судом не враховано фактичних обставин справи та наявних доказів, які свідчать про неповне виконання зобов`язань.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 травня 2026 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено відповідачу право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
Копію ухвали про відкриття провадження було надіслано ОСОБА_1 за місцем його реєстрації. Конверт з поштовим відправленням повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до положень п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України є днем вручення судового рішення.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 37 272 грн і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн * 30 = 90 840 грн), тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив того, що між ТОВ «Авентус Україна» та  ОСОБА_1 , був укладений кредитний договір № 1547024 на суму кредиту 12 000 грн, строком на 30 днів. В матеріалах спави відсутні будь які докази продовженя строку кредитування, передбаченого п.п.1.6,1.7 кредитного договору, тому стягнення відсотків слід здійснювати за період з 25.11.2019 року по 25.12.2019 року та які становлять 3 240,00 грн. Суд врахував, що відповідач за кредитним договором сплатив заборгованість у розмірі 29 160,00 грн, та дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача. 

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено що 25.11.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1547024, відповідно до умов якого, відповідачу надано грошові кошти в сумі 12 000 грн, строком на 30 днів з дати його надання.(пункти 1.1, 1.2 договору). 
Згідно пункту 1.3. договору сторони погодили настпуні процентні ставки: знижена процентна ставка становить 0,90 % від суми позики за кожний день користування позикою в межах строку надання позики, зазначеного в п.1.2 цього договору. Стандартна процентна ставка становить 1,80 % від суми позики за кожний день користування позикою та застосовується відповідно до п.п.1.7,3.4,3.6.2 цього договору.
Пунктом 1.6 договору передбачено, що у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі та у встановлений строк, клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики, шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання Товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, заява клієнта про продовження строку користування позикою вважається поданою. 
Згідно пункту 1.7 даного договору після вчинення клієнтом дій згідно з пунктом 1.6. цього Договору, та у разі якщо залишок суми позики складає не менше ніж 400 гривень, Товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування позикою. Новий строк користування позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення клієнтом дій згідно з пунктом 1.6. цього договору та дорівнює 30 днів. Нова дата повернення позики відображається у особистому кабінеті клієнта. Протягом нового строку користування позикою проценти (відсотки) нараховуються за стандартною процентною ставкою.
ОСОБА_1 25.11.2019 року о 12:20:53 підписав договір №1547024 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором 906161, який було відправлено на номер телефону НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою про ідентифікацію,
ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» Вих. № 6520-ВП від 16.12.2025 відповідно до договору ВП-200417-1 від 20.04.2017 за дорученням ТОВ «Авентус Україна» Товариством здійснено перекази коштів на картки клієнтів, зокрема, 25.11.2020 на суму 12 000,00 грн, маска картки НОМЕР_2 .
30 квітня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» укладно договір відступлення прав вимоги № ККАУ-30042021, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Авентус Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №1547024 від 25.11.2019 року.
Згідно витягу з реєстру боржників від 30 квітня 2021 року до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-30042021, ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованість за кредитним договором №1547024 в загальній сумі 37 272 грн, боржник - ОСОБА_1 .

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 627 ЦК України, відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно із якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Тобто, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Кодексу).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостоюцієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20.
Згідно частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор).
З матеріалів справи вбачається, що 25.11.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 бкуло укладено договір №1547024 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту в електронній формі, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 12 000 грн та який підписано в електронним підписом відповідно до ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
На підтвердження фактичного переказу коштів в матеріалах справи наявний лист ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» Вих. № 6520-ВП від 16.12.2025 відповідно до Договору ВП-200417-1 від 20.04.2017 за дорученням ТОВ «Авентус Україна» Товариством здійснено перекази коштів на картки клієнтів, зокрема, 25.11.2020 на суму 12 000,00 грн, маска картки НОМЕР_2 .
Отже, позивачем надано докази на укладання кредитного договору 25.11.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 №1547024 та докази на перерахування суми кредитних коштів у розмірі 12 000, 00 грн.
Витягом з реєстру боржників від 30 квітня 2021 року до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-30042021, ТОВ «Авентус Україна» підтверджується відступлення ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованість за кредитним договором №1547024 в загальній сумі 18 792 грн, боржник - ОСОБА_1 .
Враховуючи вищевикладене, а також доведеність невиконання відповідачем свого зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за Кредитним договором №1547024 від 25.11.2019.

Наданими доказами ТОВ «Авентус Україна» доведено факт перерахування кредитних коштів ОСОБА_1 , наявність у останнього боргових зобов`язань перед ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту в сумі 12 000 грн.

Щодо стягнення відсотків за користування кредитом, колегія суддів зазначає наступне.

Так, в п. 1.2 договору про надання споживчого кредиту №1547024 від 25.11.2019. року зазначено, що кредит видається на 30 днів. 
Пунктом 1.6 договору передбачено, що у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі та у встановлений строк, клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики, шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання Товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, заява клієнта про продовження строку користування позикою вважається поданою. 
Згідно пункту 1.7 даного договору після вчинення клієнтом дій згідно з пунктом 1.6. цього Договору, та у разі якщо залишок суми позики складає не менше ніж 400 гривень, Товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування позикою. Новий строк користування позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення клієнтом дій згідно з пунктом 1.6. цього договору та дорівнює 30 днів. Нова дата повернення позики відображається у особистому кабінеті Клієнта. Протягом нового строку користування позикою проценти (відсотки) нараховуються за стандартною процентною ставкою.
Тобто, з умов договору вбачається, що кредит видано на 30 днів, однак за ініціативою споживача даний договір може бути пролонговано шляхом сплати нарахованих та несплачених на дату платежу процентів.
Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Кредит-Капітал» просило стягнути нараховані проценти, які розраховані станом на 24.08.2020 року в розмірі 25 272 грн.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) викладено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
Відповідно до умов кредитного договору, для продовження строку кредитування позичальник має вчинити дії, а саме здійснити платіж на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів.
Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 25.12.2019 року було здійснено платіж на суму 3240 грн, що відповідає сумі нарахованих на дату платежу процентів. Відповідно, строк кредиту було продовжено на 30 днів.
В подальшому, позичальником здійснено платежі 20.01.2020 року на суму 2 000 грн та 24.01.2020 року на суму 4480 грн, що відповідає сумі нарахованих на дату платежу процентів, отже, строк кредиту продовжено ще на 30 днів.
23.02.2020 року позичальником здійснено платіж на суму 6480 грн, що відповідає сумі нарахованих на дату платежу процентів, строк кредиту продовжено ще на 30 днів.
24.03.2020 року позичальником здійснено платіж на суму 6480 грн, що відповідає сумі нарахованих на дату платежу процентів, строк кредиту продовжено ще на 30 днів.
26.04.2020 року позичальником здійснено платіж на суму 6480 грн, що відповідає сумі нарахованих на дату платежу процентів, строк кредиту продовжено ще на 30 днів.
Надалі позичальник жодних платежів у рахунок погашення кредитної заборгованості та процентів не здійснював, у зв`язку з чим з 26.05.2020 року кредитний договір більше не пролонговувався.
Після закінчення строку останньої пролонгації кредитний договір не продовжувався, а тому нарахування процентів після 26.05.2026 року є безпідставним.
Відповідно, скаржник має обов`язок сплатити проценти виключно за період з 16.04.2020 року по 26.05.2020 року в сумі 6480 грн.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку про те, що матеріали справи не містять доказів продовженя строку кредитування позикою, передбаченого п.п.1.6,1.7 умов Договору, а тому помилко вважав, що відсотки за користування кредитом слід стягувати за період з 25.11.2019 року по 25.12.2019 року в розмірі 3 240,00 грн.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки, суд першої інстанції неповно з`ясував обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» слід задовольнити частково, заочне рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2026 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №1547024 від 25.11.2019 року в розмірі 18 480 грн, яка складається з 12000 грн - заборгованості за основною сумою кредиту, 6480 грн - заборгованості за процентами.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Колегія суддів вважає, що є підстави для перерозподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених вимог.
За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 622,40 грн.
За подання апеляційної скарги відповідачкою сплачено судовий збір в розмірі 3993,60 грн
Позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задоволено на 49,58 %, тому з відповідача на користь позивача за подання позовної заяви підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1320,01 грн.
Апеляційну скаргу задоволено на 49,58 %, тому з з відповідача на користь позивача за подання апеляційної скарги підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1980,02 грн.

Також, в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, який укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет», в якому визначено вартість наданих послуг за 1 кредитну справу в сумі 8000,00 грн; акт наданих послуг №343 від 13.02.2026, згідно з яким АО «Апологет» надали ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» послуги по справі про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором на загальну суму 8000,00 грн; копію ордера серії ВС № 1381377 на надання правничої (правової) допомоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» адвокатом Усенко М.І. від 02.07.2025; детальний опис наданих послуг до акту №343 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 складеного 13.02.2026 року, в якому зазначений опис надання послуг та затрачений час: усна консультація клієнта, щодо перспективи та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором 0 год 30 хв; ознайомлення з матеріалами справи - 2 год 00 хв; погодження правової позиції клієнта у справі - 0 год 30 хв; складання позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта 3 год 30 хв; подання заяви до суду від імені клієнта 1 шт.
Колегія суддів вважає, що позивачем було документально доведено, що ним понесено витрати на правову допомогу у суді першої інстанції. 
Відповідач в суді першої інстанції не подав заперечення щодо розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задоволено на 49,58 %, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 3966,40 грн (8000 грн * 49,58 %).
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» задовольнити частково. 

Заочне рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2026 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податків, НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ЄРДПОУ 35234236, юридична адреса: вул. Смаль-Стоцького, 1 корп.28, м. Львів, 79029 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №1547024 від 25.11.2019 року в розмірі 18 480 грн, яка складається з 12000 грн - заборгованості за основною сумою кредиту, 6480 грн - заборгованості за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податків, НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ЄРДПОУ 35234236, юридична адреса: вул. Смаль-Стоцького, 1 корп.28, м. Львів, 79029 судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 3 300,03 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3966,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 липня 2026 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Девляшевський

Є.Є. Мальцева